ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 711/5253/17
Провадження № 22-ц/821/151/24
категорія: на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В

суддів: Сіренка Ю.В., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

заявник: Публічне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ»

особа, що подає апеляційну скаргу: ОСОБА_1

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2023 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту теплову енергію,-

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог

30 червня 2017 року ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту теплову енергію в сумі 41231,49 грн.

Судовим наказом від 14 липня 2017 року у справі № 711/5253/17 вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 41 231, 49 грн.

16 жовтня 2023 року боржник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування даного судового наказу та поновлення терміну його оскарження, в якій просить: поновити термін оскарження скасування судового наказу, скасувати судовий наказ Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.07.2017 про стягнення заборгованості, понесені всі судові витрати за розгляд справи віднести за рахунок позивача. У поданій заяві про скасування судового наказу та поновлення терміну для оскарження судового наказу вказує, що в січні 2019 року вона отримала поштою постанову про арешт майна боржника ОСОБА_1 , з якої дізналась про винесений судовий наказ, однак самого наказу додано не було, отримала його копію вона у державній виконавчій службі. Зазначає, що постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Петренко С.В. від 04.04.2023 накладено арешт на всі її банківські картки, в тому числі і на банківську картку, на яку вона отримує заробітну плату. При цьому вказує, за вказаним судовим наказом державною виконавчою службою відкрито виконавче провадження № 57191718, за яким з 01.03.2019 з неї проводиться стягнення з її мінімальної пенсії.

Крім того, ОСОБА_1 вказує, що державний виконавець, дізнавшись, що вона працює офіційно, без її відома направила виконавче провадження № 57191718 до ЧДТУ та з 01.06.2023 з її мінімальної заробітної плати проводиться стягнення на погашення заборгованості у розмірі 20%. За весь період з її доходів стягнуто кошти на користь стягувача Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» в рахунок погашення заборгованості відповідно до судового наказу від 14.07.2017 в сумі 11301,62 грн., виконавчий збір у сумі 1616,78 грн., витрати виконавчого провадження у сумі 112,00 грн.

Вказані стягнення вважає незаконними, а дії державного виконавця щодо виконання судового наказу від 14.07.2017 такими, що порушують її права.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Ухвала суду мотивована тим, що під час розгляду заяви, судом було встановлено, що ОСОБА_1 звернулася з відповідною заявою після закінчення строку, передбаченого законодавством, у клопотанні про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу не наведено будь-яких обставин, які вказують на поважність причин його пропуску. Крім того, у заяві про скасування судового наказу, ОСОБА_1 зазначила про його часткове фактичне виконання шляхом сплати боргу, судового та виконавчого зборів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила її до суду апеляційної інстанції та просила скасувати ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2023 року як незаконну.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 було помилково зазначено дату, коли вона дізналась про виданий судовий наказ від 14 липня 2017 року. Вказує, що зазначений судовий наказ був отриманий нею 22 серпня 2023 року, після чого до Черкаського апеляційного суду було направлено заяву про його оскарження.

Вважає, що строк на оскарження судового наказу від 14 липня 2017 року нею не пропущений, а тому оскаржувана ухвала суду від 18 жовтня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи до Придніпровського районного суду м. Черкаси для продовження розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» зазначено, що вимоги боржника, викладені в апеляційній скарзі є безпідставними, а доводи необгрунтованими.

Зазначено, що ОСОБА_1 не наведено жодної об`єктивної непереборної обставини, яка б заважала їй вчасно звернутись до суду із заявою про скасування судового наказу.

Суд першої інстанції постановив вмотивовану ухвалу про повернення заяви ОСОБА_1 з підстав пропуску нею строку на подачу відповідної заяви без поважних причин, тому підстави для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні.

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Предметом апеляційного оскарження є ухвала суду, яка входить в перелік ухвал, визначених ст. 353 ЦПК України, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду.

Відповідно до положень ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику.

П. 6 ч.1 ст. 353 ЦПК України передбачено, що окремо від рішення суду може бути оскаржено ухвалу про повернення заяви позивачеві (заявнику).

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи в судове засідання.

Ч. 3 ст. 369 ЦПК України передбачено, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Підстав для застосування положень ч.3 ст.369 ЦПК України встановлено не було.

Згідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява № 8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Апеляційний суд створив учасникам процесу у даній справі належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів, в яких такий рух описаний. Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі № 668/13907/13-ц від 18 травня 2018 року).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу.

Аналіз норм ЦПК України, які регламентують наказне провадження, дає підстави для висновку про те, що наказне провадження - це самостійний вид провадження цивільного судочинства, що існує поряд із позовним і окремим провадженням, якому притаманна певна процесуальна форма, що має певні особливості, пов`язані з тим, що ця форма забезпечує захист прав та інтересів стягувача, що має документи проти боржника, який не виконує свої зобов`язання.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 липня 2017 року Придніпровським районним судом м. Черкаси у справі № 711/5253/17 винесено судовий наказ, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Черкаське хімволокно» в інтересах ВП «Черкаська ТЕЦ» заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 41 231, 49 грн.

16 жовтня 2023 року боржник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування даного судового наказу та про поновлення строку на його оскарження. У вказаній заяві ОСОБА_1 стверджує, що про виданий судовий наказ № 711/5253/17 дізналась ще у січні 2019 року.

Разом з тим, до суду з відповідною заявою про його скасування ОСОБА_1 звернулася більше ніж через чотири роки після цього, при цьому частково сплативши заборгованість, судові витрати та виконавчий збір у примусовому порядку, фактично виконуючи судовий наказ від 14.07.2017.

Цивільно-процесуальним законодавством України чітко регламентовано алгоритм дій, який передбачає процедуру оскарження судового наказу в разі незгоди з ним стороною.

Вказана процедура не передбачає оскарження судового наказу безпосередньо до суду вищої інстанції.

Так, ч. 1 статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до нього документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу (стягнення аліментів). Заява про скасування судового наказу може бути подана органами та особами, яким законом надано право звернутися до суду в інтересах інших осіб.

22 серпня 2023 року ОСОБА_1 зверталася до Черкаського апеляційного суду із заявою про апеляційне оскарження винесеного судового наказу від 14.07.2017 року.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 28 серпня 2023 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 14.07.2017 року.

У подальшому, 14 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою про скасування даного судового наказу.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15 вересня 2023 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто заявнику без розгляду (провадження № 2-с/711/22/23).

06 жовтня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з заявою про скасування судового наказу.

Надаючи аналіз ухвалі суду першої інстанції від 18 жовтня 2023 року, якою заяву ОСОБА_1 було повернуто заявнику, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про те, що під час розгляду заяви було встановлено ту обставину, що ОСОБА_1 у своїх заявах від 22 серпня 2023 року та від 06 жовтня 2023 року неодноразово підтверджувала ту обставину, що про існування судового наказу та про зміст судового наказу їй стало відомо ще у січні 2019 року.

В порушення вимог статті 170 ЦПК України, якими визначено строк на подачу заяви про скасування судового наказу п`ятнадцять днів з моменту вручення копії судового наказу, ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про його скасування майже через чотири роки з моменту вручення їй відповідного наказу.

Зі змісту заяв ОСОБА_1 вбачається, що остання жодним чином не обґрунтовує причини пропуску строку на звернення з відповідною заявою до суду, констатуючи сам лише факт пропуску строку. Однак, в апеляційній скарзі стверджує, що строк взагалі не пропущений, оскільки ніби - то вона отримала судовий наказ лише 22 серпня 2023 року. Разом з тим, жодних обґрунтованих доказів на підтвердження даної обставини скаржницею не надано.

Суд апеляційної інстанції виходить з того, що процесуальний строк оскарження будь-якого процесуального документа, встановлений ЦПК України, забезпечує оперативність цивільного судочинства, є дисциплінуючим фактором регламентації процесуальних дій учасників справи, спрямований на незловживання процесуальними правами.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку.

Із практики Європейського Суду з прав людини слідує, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на подачу заяви про скасування судового наказу без доведеності поважності причин пропуску, не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносин, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини, те що строк на подачу заяви про скасування судового наказу у відповідності до статті 170 ЦПК України становить п`ятнадцять днів з моменту отримання судового наказу, ОСОБА_1 отримавши такий наказ, про що вона неодноразово наголошувала в своїх заявах, звернулася до суду через чотири роки з заявою про його скасування, не навівши при цьому жодного обґрунтування причин пропуску, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком районного суду про повернення заяви ОСОБА_1 відповідно до вимог ч. 2 статті 171 ЦПК України, яка передбачає, що заява боржника про скасування судового наказу подана після закінчення строку, визначеного частиною першою статті 170 цього Кодексу повертається заявнику, якщо суд не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Будь-яких вмотивованих доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції апеляційна скарга не містить, тому в її задоволенні слід відмовити, а ухвалу суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18 жовтня 2023 року у справі за заявою Публічного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно» в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 боргу за спожиту теплову енергію - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді Ю.В. Сіренко

Л.І. Василенко