Справа № 186/318/24
Провадження № 2/0186/308/24
У х в а л а

28 лютого 2024 року. м.Першотравенськ

Суддя Першотравенського міського суду Дніпропетровської області - Янжула С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Луганської обласної державної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА :

28 лютого 2024 року в провадження Першотравенського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Луганської обласної державної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно, подана через підсистему "Електронний суд" представником позивачів - адвокатом - Шевченко Л.О.

Вивчивши матеріали позовної заяви, приходжу до висновку, що дана заява підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ст.175 та ст.177 ЦПК України.

Відповідно ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Вказану позовну заяву подано позивачами: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , до неї додані ордера представника та договір про надання юридичної допомоги, заповнені на зазначені прізвища позивачів, однак, згідно копій паспортів громадянина України останніх, їх прізвище та прізвище померлого співвласника нерухомого майна - Молдованови.

Крім того, в описовій та прохальній частинах позовної заяві не зазначені частки нерухомого майна, право власності на які просять визнати позивачі, вказано, дослівно: "? частка".

Також, частиною 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Згідно п.16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17 жовтня 2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" (з урахуванням змін, внесених Постановою ВССУ N 10 від 25 вересня 2015 року), розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто, як зі спору майнового характеру. При цьому, суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обов`язок покладається на позивача.

Тягар доказування вартості майна несе позивач.

Судом встановлено, що позивачами заявлено у позові вимогу майнового характеру - визнання права власності на нерухоме майно: трикімнатну квартиру посімейного, спільного заселення, розташовану в кв.Заречний, м.Луганська.

Суд зазначає, що ціна позову повинна дорівнювати сумі ринкової вартості спірного майна на день подання позовної заяви до суду.

Дійсна вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

В якості доказу вартості майна суду можуть бути подані звіт про оцінку саме ринкової вартості майна, або зазначена орієнтовна вартість подібного нерухомого майна, розташованого в найближчому подібному населеному пункті до міста обласного значення - м.Луганська, - на не окупованій частині території України, однак, позивачами дані докази надані до суду не були.

В позовній заяві позивачі зазначають орієнтовну ціну позову - 50 000 гривень, що, на думку суду, не відповідає дійсній ринковій вартості майна на дату звернення з позовом до суду.

В зв`язку з чим, позивачам слід зазначити в позовній заяві ціну позову, яка відповідає дійсній ринковій вартості спірного нерухомого майна на дату звернення з позовом до суду.

Згідно ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивачі в позовній заяві посилаються на те, що вони звільнені від сплати судового збору на підставі п.21 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються лише заявники - у справах за заявами про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, втрати документів, необхідних для отримання компенсації за пошкоджені та знищені об`єкти нерухомого майна внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, спричинених збройною агресією Російської Федерації проти України, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Разом з тим, вказана норма закону не відноситься до позивачів, оскільки вони звернулися до суду саме із позовною заявою про визнання права власності на квартиру, яка розглядається в порядку позовного провадження, а не з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, поданих у зв`язку із збройною агресією, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, втрати документів, яка розглядаються в порядку окремого провадження, і заявники, якої звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи вищезазначене, позивачі звернулися до суду саме з позовною заявою в порядку позовного провадження, а не з заявою в порядку окремого провадження, тому судовий збір повинен сплачуватися, як за подання позовної заяви, що має майновий характер.

Частиною 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, відповідно до абз. 1 ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" у разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

Однак, у позовній заяві позивачі заявляють позовні вимоги майнового характеру щодо визнання за ними права власності на частини квартири, але не сплачують судовий збір за подання позовної заяви і не надають документи на підтвердження сплати судового збору.

Таким чином, позивачам необхідно визначити дійсну ринкову ціну позову та сплатити судовий збір по справі в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, окремими платіжними документами кожним позивачем відповідно до вимог абз. 1 ч. 7 ст. 6 Закону України "Про судовий збір".

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачами не виконані, таким чином, згідно із ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Оскільки при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175,177 ЦПК України, а тому позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Луганської обласної державної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно підлягає залишенню без руху, з метою надання позивачам строку, що не перевищує десяти днів з дня отримання ними копії ухвали, усунути зазначені недоліки.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ч.1 ст.185 ЦПК України, - суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Луганської обласної державної військової адміністрації, про визнання права власності на нерухоме майно - залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків 10 днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: С.А.Янжула.