ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1531/24 Справа № 191/2376/23 Суддя у 1-й інстанції - Твердохліб А.В. Суддя у 2-й інстанції - Канурна О. Д.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Керімової Бандюкової Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року у справі № 191/2376/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» звернувся до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором № від 24 червня 2019 року у розмірі 296567,19 грн., з яких: 227460,09 грн. - сума заборгованості по тілу кредиту, 38840,02 грн. - сума заборгованості за відсотками, 30267,08 грн, - сума заборгованості по комісії; судового збору у розмірі 4448,51 грн., та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 24 червня 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № .

21 жовтня 2022 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено Договір факторингу № 21/10/22, предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників за кредитними договорами у відповідних реєстрах.

Згідно з Реєстром боржників № 1 до Договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 296567,19 грн.

Не зважаючи на повідомлення боржника про відступлення права вимоги, відповідач умови кредитного договору не виконує та після відступлення прав вимоги також жодного платежу не здійснив ані на рахунок первісного кредитора, ані на рахунок позивача.

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, направити справу на розгляд до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 6672,78 грн., обґрунтовуючи це тим, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, тоді як сума стягнення за позовою заявою становить 297567,19 грн., що не відноситься до малозначних справ в силу ст. 19 ЦПК України. Також суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення зазначив про часткове задоволення позовних вимог, а прийшов до висновку в резолютивній частині рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, що суперечить один одному.

Разом з тим, суд першої інстанції вважав, що позивачем не надано розрахунку заборгованості за кредитним договором, виписки з особового рахунку ОСОБА_1 та підтвердження сплати новим кредитором первісному грошових коштів за Договором факторингу № 21/10/822 від 21 жовтня 2022 року, однак єдиним допустимим доказом отримання готівкової валюти позичальником та факт виконання умов договору є касовий документ касовий ордер, який містить відомості про операцію, що є належним доказом щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. У даній справі кошти позичальнику видавались готівкою, про що свідчить меморіальний ордер № 21821984 від 24 червня 2019 року.

Також апелянт зазначає, що факт передачі права грошової вимоги до боржників було передано позивачеві, про що свідчить Витяг з реєстру боржників, який надавався до позову. При цьому апелянт звертає увагу на те, що договір факторингу в судовому порядку недійсним не визнавався, а тому є чинним та підлягає виконанню, чого судом першої інстанції до уваги не взято.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 30 листопада 2023 року справу було витребувано з суду першої інстанції.

04 грудня 2023 року матеріали цивільної справи надійшли до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 11 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс».

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 грудня 2023 року призначено апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до розгляду на 07 лютого 2024 року о 13.00 год.

Відповідач ОСОБА_1 своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України не скористався та відзиву на апеляційну скаргу не подавав.

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 07 лютого 2024 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою (а.с. 140).

В судове засідання Дніпровського апеляційного суду 07 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується оголошенням про виклик відповідача з Єдиного Контакт-центру судової влади України (а.с. 144).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши головуючого суддю, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції послався на те, що матеріали справи не містять достатньо даних для задоволення позову, тому в його задоволенні слід відмовити.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не погоджується, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 червня 2019 року між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №

на суму 300000,00 грн. на споживчі цілі, зі сплатою комісії за управління кредитом у розмірі 0,85% від суми кредиту, з фіксованою процентною ставкою 18 % річних. Кредитний договір набув чинності з моменту його підписання сторонами та всіх додатків до нього, і діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань по кредитному договору в повному обсязі (а.с.5-6).

21 жовтня 2022 року Акціонерне товариство «ОТП Банк» як первісний кредитор, уклав договір факторингу № 21/10/22 з ТОВ «Діджи Фінанс» (новий кредитор), за яким останній отримав право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними між первісним кредитором і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості, в тому числі за кредитним договором № від 24.06.2019 року відносно боржника ОСОБА_1 на суму 296567 грн. 19 коп. (а.с.53 - 57).

Як вбачається із частини 1 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 3 вказаної вище статті передбачено, що сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Як вбачається із частини 1 статті 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як вбачається із частини 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається із частини 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позивачем до апеляційної скарги надано розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач не лише використовував кредитні кошти, а й здійснював платежі на часткове погашення заборгованості, у тому числі на погашення нарахованих відсотків за користування кредитом (а.с. 130).

Також матеріали справи містять Договір факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року, укладеним між Акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», предметом якого є відступлення прав вимоги до боржників за кредитним договорами у відповідних реєстрах.

Відповідно до п. 1.1 вказаного вище договору, Клієнт (Первісний Кредитор) передає, а Фактор (Новий Кредитор) приймає право грошової вимоги, що належить Клієнту, і стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржником, в розмірі Портфеля Заборгованості.

Пунктом 1.2 вказаного вище договору передбачено, що Фактор передає грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату відповідно до умов цього Договору.

Як вбачається із пункту 1.3 вказаного вище договору, за цим договором Фактор одержує право (замість Клієнта) вимагати від Боржників належного виконання всіх зобов`язань за Кредитними договорами.

Згідно з Реєстром боржників № 1 до Договору факторингу № 21/10/22 від 21 жовтня 2022 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 296567,19 грн. (а.с. 53 57).

До апеляційної скарги позивачем надано платіжну інструкцію № 2605 від 21 жовтня 2022 року, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» сплатило Акціонерному товариству «ОТП Банк» 2031004,83 грн., а за платіжною інструкцією № 2606 від 21 жовтня 2022 року сплатило 1918524,18 грн. (а.с. 129).

Крім того, позивачем надано меморіальний ордер № 21821984 від 24 червня 2019 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кошти готівкою в розмірі 300000,00 грн. (а.с. 131), тому позивачем до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості, а не виписка з особового рахунку клієнта ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене вище, Дніпровський апеляційний суд вважає, що з відповідача підлягаю стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 296567, 19 грн.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 2 вказаної вище статті, іІнші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що за подання позовної заяви до суду позивачем сплачено 4448,51 грн. (а.с. 1), за подання апеляційної скарги сплачено 6672,78 грн. (а.с. 117), а всього 11121,29 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року скасувати.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () суму заборгованості за кредитним договором № від 24.06.2019 року у розмірі 296567 (двісті дев`яносто шість тисяч п`ятсот шістдесят сім) грн. 19 коп., з яких: 227460,00 сума заборгованості за тілом кредиту; 38840,02 грн. сума заборгованості за відсотками; 30267,08 грн. сума заборгованості по комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () витрати по сплаті судового збору в розмірі 11121 (одинадцять тисяч сто двадцять одну грн.) 29 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст судового рішення складений 13 лютого 2024 року

Суддя: О.Д.Канурна