ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3156/23
Провадження № 2/210/127/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05 березня 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Чайкіної О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кучевасова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Ямкового Владислава Івановича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради - про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом

сторони та учасники судового розгляду: представник позивача - адвокат Ямковий В.І.

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позовних вимог

Адвокат Ямковий В.І. звернувся до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1 , у якому зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом, яким все належне їй майно, майнові права та обов`язки заповіла позивачці - ОСОБА_1 .

На підставі особистої заяви позивача про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 в Третій криворізькій державній нотаріальній конторі було заведено Спадкову справу, зареєстровану в Спадковому реєстрі за № 69438987.

Спадкова маса після смерті ОСОБА_2 складається з нерухомого майна, а саме: трикімнатної квартири, загальною площею 58,0 кв.м, житловою площею 42,0 кв.м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , належної спадкодавцю на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності НОМЕР_1 , виданого - Виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради 16.02.2022 р. на підстав рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради від 16,02.2022 № 86 «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 ».

Вказане право власності було зареєстровано державним реєстратором Виконавчого комітету Криворізької міської ради Дніпропетровської області Поліщук С.В. згідно з Рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 63711307 від 27.05.2022 11:41:06.

Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29.11.2022 р. державний нотаріус відмовила Позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, обґрунтувавши своє рішення тим, що право власності спадкодавця на нерухоме майно було зареєстроване вже після її смерті на підставі правовстановлюючого документа, тобто Свідоцтво про право власності на квартиру, оформленого після смерті спадкодавця, відтак, питання належності нерухомого майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Відтак, нотаріус відмовив у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа на квартиру.

Спадкодавець ОСОБА_2 була наймачем за договором найму квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , де було зареєстроване її місце проживання.

В січні місяці 2022 року ОСОБА_2 виявила бажання приватизувати належну їй квартиру, для чого видала довіреність, якою уповноважила представника ОСОБА_1 представляти інтереси свої інтереси та виконувати всі необхідні юридичні дії з усіх без винятку питань, пов`язаних з приватизацією квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також оформленням права приватної власності та його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вищевказану квартиру.

У відповідності до волевиявлення власника квартири та на виконання доручення, представником ОСОБА_1 було подано до Виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради заява про приватизацію квартири, а також інші документи (технічний паспорт на квартиру, виписка з особового рахунку, корінець до ордеру).

На підставі розгляду заяви представника, поданої в інтересах власника квартири Виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради прийняв рішення від 16.02.2022 р. №86 Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 . Згідно з цим рішенням власнику квартири 16.02.2022р органом приватизації було видано Свідоцтво про право власності на вищевказану квартиру.

При цьому рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради було прийнято «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 » с чинним ніким не оспорено та с обов`язковим.

Таким чином, враховуючи наведене та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом і неможливість захистити свої права у позасудовому порядку вважають, що звернення до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є належним та ефективним способом захисту.

Короткий виклад відзиву

Ухвалення рішення органом місцевого самоврядування щодо приватизації спірної квартири, видача відповідного Свідоцтва та реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відбулося після смерті ОСОБА_2 .

Як вбачається з доводів позовної заяви, ОСОБА_1 аргументує, що нею вчинені відповідні дії щодо отримання вищенаведених документів та звернення в державні органи відбувалися на підставі довіреності, виданої 14.01.2022 року.

Виходячи із імперативної норми Цивільного кодексу України, враховуючи однозначну судому практику з даного питання. Відповідач, наголошує що повноваження ОСОБА_1 за довіреністю від 14.01.2022 року припинилися в момент смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, наведене виключаємо можливість задоволення заявлених позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_1 права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_2 .

Короткий зміст відповіді на відзив

Враховуючи факт постійного проживання ОСОБА_2 в спірній квартирі як наймача на момент звернення до органу приватизації, факт своєчасного подання ОСОБА_2 через представника належним чином оформленої заяви про приватизацію, відсутність перешкод та заборон для оформлення приватизації, про що свідчить видача органом приватизації свідоцтва про право власності на зазначену квартиру, відсутність факту відмови у приватизації та факт набуття позивачем як спадкоємцем усіх прав та обов`язків спадкодавця, що йому належали на момент смерті, в т.ч. права на завершення процедури приватизації квартири, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив її у зв`язку зі смертю, позовні вимоги підлягають повному задоволенню судом.

Позивачка як представник ОСОБА_2 зберігала свої повноваження після смерті останньої, вчиняючи дії з метою недопущення виникнення збитків. Позивачка, діючи в інтересах ОСОБА_2 виступала не лише як її представник, але одночасно і як універсальний правонаступник усіх прав та обов`язків спадкодавця.

Актовий запис про смерть ОСОБА_2 було вчинено 07.06.2022 року, тобто після реєстрації 27.05.2022 року речових прав на нерухоме майно за померлою ОСОБА_2 . Проте позивачка не може відповідати за дії органів ДРАЦС щодо реєстрації смерті. До того ж відповідач не оспорює в судовому порядку вказаний факт державної реєстрації, а суд не може виходити за межі предмету розгляду справи.

Правовідносини у сфері приватизації, як такі що допускають правонаступництво, не можуть припинятися зі смертю громадянина, який скористався своїм правом на приватизацію державного житлового фонду, виявивши тим самим свій намір приватизувати певне житло. Процес приватизації не може зупинитись у зв`язку зі смертю такої особи, оскільки смерть не означає відмову від наміру приватизації, не змінюючи первісно висловленого волевиявлення поданого до відповідного органу приватизації шляхом оформлення заяви з усіма необхідними документами, передбаченими чинним законодавством України.

Письмові пояснення третьої особи

Відповідно до положень ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність.

У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність.

Так як заява про приватизацію квартири була подана в інтересах довірительниці ще, до смерті ОСОБА_2 , то така заява вважається чинною. Отримання ОСОБА_1 рішення про приватизацію зазначеної квартири ОСОБА_2 вчинене з перевищенням повноважень.

27 травня 2022 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Заява про реєстрацію права власності була подана ОСОБА_1 . Заява є одностороннім правочином. Зрозуміло, що 18 лютого 2022 року ніякої волі у ОСОБА_2 не могло бути, а ОСОБА_1 приховувала факт смерті ОСОБА_2 .

Таким чином, викликає сумніви законність отримання свідоцтва про право власності на зазначену квартиру і подальша реєстрація його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

З приводу перевірки законності отримання свідоцтва про право власності і подальшої реєстрації його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вищевказану квартиру виконкомом Металургійної районної у місті ради 26.01.2023 за вихідним № 1п/29-201 було направлено листа до Криворізької південної окружної прокуратури.

Заява на приватизацію зазначеної вище квартири була подана в Центр надання адміністративних послуг «Віза» Сердюк С.А, в інтересах ОСОБА_2 18.01.2022 року, а рішенням виконавчого комітету Металургійної районної у місті гади від 16.02.2022 року № 86 квартира була передана в приватну власність ОСОБА_2 .

Таким чином, виконкомом районної у місті ради не був порушений встановлений законодавчими актами строк для здійснення процедури передачі в приватну власність житлового приміщення, що унеможливлює визнання за спадкоємцями права власності на зазначену квартиру.

За таких обставин, вважають, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог та просять відмовити у позові в повному обсязі. Також просять суд розглянути справу без участі представника виконкому Металургійної районної у міст ради.

Аргументи сторін

Адвокат Ямковий В.І. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, зазначив, що рішення про приватизацію квартири не скасовано, є чинним, тому просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Інші учасники в судове засідання не звились, скерували до суду відзив та відповідні пояснення по справі.

Фактичні обставини встановлені судом

Відповідно до корінця ордеру №982 від 24 червня 1973 року ОСОБА_2 здійснила обмін жилих приміщень, а саме до обміну проживала у АДРЕСА_3 , після обміну по АДРЕСА_4 (а.с.17).

Суд констатує, що АДРЕСА_5 .

Відповідно до виписки з особового рахунку наданої ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» квартира АДРЕСА_2 , де мешкала ОСОБА_2 є комунальною власністю (а.с.18).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Болозенко Т.О., зареєстрований в Спадковому реєстрі за №68979115, яким все належне їй майно, майнові права та обов`язки заповіла позивачці - ОСОБА_1 . Вказана обставина підтверджується копіями заповіту та витягу зі Спадкового реєстру №68101064 від 14.01.2022 р. Заповіт складено у присутності двох свідків, за місцем реєстрації заповідача ( ОСОБА_2 ) та підписано гр-ном ОСОБА_3 з причин хвороби заповідача та ї похилого віку. (а.с. 22,23).

Також 14 січня 2022 року ОСОБА_2 видала довіреність, якою уповноважила представника ОСОБА_1 представляти інтереси свої інтереси та виконувати всі необхідні юридичні дії з усіх без винятку питань, пов`язаних з приватизацією квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а також оформленням права приватної власності та його державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на вищевказану квартиру. Довіреність посвідчена 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Болозенко Т.О., зареєстрований в реєстрі за №№ 42,43 (а.с.21).

17 січня 2022 року ОСОБА_2 , у ФОП ОСОБА_4 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , замовила і отримала технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 19-20).

18 січня 2022 року ОСОБА_1 через Центр адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради подала пакет документів для приватизації квартири АДРЕСА_2 (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла, що підтверджується актовим записом про смерть від 07.06.2022 року за № 852, зробленим Саксаганським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.24).

16 лютого 2022 року виконавчим комітетом Металургійної районної у місті ради було прийнято рішення «Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 » і видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру (а.с.13).

05 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої криворізькій державній нотаріальній конторі із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , на підставі якої заведено Спадкову справу, зареєстровану в Спадковому реєстрі за № 69438987.

29.11.2022 р. державний нотаріус ОСОБА_6 постановою відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, обґрунтувавши своє рішення тим, що право власності спадкодавця на нерухоме майно було зареєстроване вже після її смерті на підставі правовстановлюючого документа, тобто Свідоцтво про право власності на квартиру, оформленого після смерті спадкодавця, відтак, питання належності нерухомого майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку

Мотиви, з яких виходить суд, і норми застосованого права

Відповідно до статті 15 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (стаття 1218 ЦК України).

За правилами статті 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності.

У частині третій статті 9 Житлового кодексу України визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до частини четвертої статті 5 зазначеного Закону право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз (частина п`ята статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Згідно з частиною одинадцятою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

У частині десятій статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом.

Перелік таких випадків визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Схожий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц, а також постановах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 758/9406/19, від 19 червня 2023 року у справі № 295/2637/20.

Згідно з пунктом 17 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16 грудня 2009 року № 396 (далі Положення № 396), громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Зразок бланка заяви наведено у додатку 2.

Пунктом 18 Положення № 396 затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації.

За матеріалами справи встановлено, що Позивач, діючи від імені ОСОБА_2 18 січня 2022 року через Центр адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради подала пакет документів для приватизації квартири АДРЕСА_2 (а.с.16).

Вказана обставина сторонами не заперечується.

Приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартири (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнату у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України (стаття 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»).

Право на приватизацію квартири, яка належить до державного житлового фонду, мають особи, які постійно проживають у цій квартирі. Для отримання права власності на житло особа повинна звернутись до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, яка підлягає розгляду названим органом у строк, передбачений чинним законодавством.

Відповідно до статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина, який постійно мешкає у квартирі (будинку), відносно якої вирішується питання про передачу у власність.

У тому разі, коли громадянин, який висловив волю на приватизацію займаної ним квартири, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, але після збігу встановленого частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» строку , до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати визнання за ними права власності на таку квартиру.

Вказаний правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 11 грудня 2013 року у справі № 6-121цс13, та постановах Верховного Суду від 09 лютого 2018 року у справі № 719/179/17 (провадження № 61-1728св17), від 27 березня 2019 року у справі № 669/629/16-ц (провадження № 61-19598св18).

Тобто, обов`язковою умовою переходу права вимоги у порядку спадкування до спадкоємців про визнання за ними права власності на квартиру, в якій проживав спадкодавець, але помер до вирішення питання відповідним державним органом про її приватизацію, є звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою.

Суд звертає увагу на те, що звернення спадкодавця до відповідного органу приватизації з належно оформленою заявою, є обов"язковою умовою переходу до спадкоємців права вимоги про визнання за ними права власності на квартиру саме в процесі завершення приватизації, а не шляхом визнання права власності в порядку спадкування у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на власність за заповітом , виходячи з наступного.

У цій справі, 18 січня 2022 року ОСОБА_1 (позивач), яка була уповноважена довіреністю від імені ОСОБА_2 через Центр адміністративних послуг «Віза» виконкому Криворізької міської ради подала пакет документів для приватизації квартири АДРЕСА_2 і через два дні, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» судам роз`яснено, що у разі непередання квартири (будинку) у власність наймачеві, його спадкоємці вправі вимагати визнання за ними права власності на неї лише в тому разі, коли наймач звертався з належно оформленою заявою про це до відповідного органу приватизації або власника державного чи громадського житлового фонду, однак вона :

1) не була розглянута в установлений строк або

2) в її задоволенні було незаконно відмовлено за наявності підстав і відсутності заборон для передачі квартири наймачеві.

У цій справі за наявними письмовими доказами суд встановив, що:

1) орган приватизації не приймав рішення про відмову в приватизації, а так само й не повертав документи з підстав невідповідності пакету документів вимогам Положення № 396;

2) орган приватизації, не порушив строк розгляду документів, встановлений частиною третьою статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки рішення виконавчого комітету Металургійної районної у місті ради за № 86 "Про приватизацію квартири АДРЕСА_2 " ухвалено 16 лютого 2022 року, та цього ж дня видано свідоцтво на ім"я померлої ОСОБА_2 .

Проте, ОСОБА_1 не повідомила орган приватизації про смерть заявника, про наявність заповіту, та про перехід до неї як до єдиного спадкоємця за заповітом усіх майнових прав, які належали ОСОБА_2 за життя, тобто права на приватизацію.

Суд відхиляє доводи позивача та її представника на судову практику ВС КЦС у постановах від 02 лютого 2022 року у справі № 524/3501/20 та від 05 жовтня 2022 року у справі № 755/25/20 з урахуванням наступного.

У постанові від 02 лютого 2022 року у справі № 524/3501/20 ВС КЦС звернув увагу на те, що орган приватизації не розглянув заяву про приватизацію, подану спадкодавцем та визнав , що лист від 26 січня 2018 року про повернення належним чином поданої заяви не є рішенням органу приватизації про передачу чи про відмову у передачі квартири у власність громадянина. Відсутність ордеру на квартиру та технічного паспорту на квартиру не є підставою для відмови у приватизації житла. Орган приватизації не був позбавлений можливості додатково витребувати від Т. (за життя) документів, яких не вистачало для прийняття рішення.

У цій же постанові суд вказав, що спадкоємець набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали її батьку на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. До складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації квартири, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

За наслідками розгляду справи, на яку покликається у позові та у відповіді на відзив захисник, визнано право спадкоємця на завершення розпочатої спадкодавцем процедури приватизації, а не визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Отже, обставини цієї справи та справи № 524/3501/20 не є подібними і ця постанова не є реалевантною до правовідносин, які виникли між сторонами у справі за позовом ОСОБА_1 .

У постанові від 05 жовтня 2022 року у справі № 755/25/20 ВС КЦС вирішив спір, в якомуорган приватизації відмовив в оформленні документів з питання приватизації квартири у зв`язку зі смертю особи, яка звернулась із заявою про приватизацію. Сксовуючи рішення судів попередніх інстанцій ВС вказав, що суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, фактично не розглянув позовну вимогу позивача про визнання за ним права на завершення приватизації квартири.

У цій же постанові ВС вказав, що під час нового розгляду справи суду першої інстанції належить з`ясовувати обставини про те, чи набула позивачка право на спадкування усіх прав та обов`язків спадкодавця, що належали померлому спадкодавцю на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України і тих обставин, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації квартири, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив її у зв`язку зі смертю.

Отже, обставини цієї справи та справи № 755/25/20 також не є подібними і ця постанова не є реалевантною до правовідносин, які виникли між сторонами у справі за позовом ОСОБА_1 .

До того ж, суд звертає увагу, що позивач не висував вимог про визнання за нею права на завершення процедури приватизації квартири, яку спадкодавець розпочав за життя.

Що стосується вимог про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 за позивачем, суд не вбачає підстав для їх задоволення виходячи з наступного.

Як вже зазначалось судом, за загальним правилом до складу спадщини входять всі права та обов`язки, тобто спадкова маса, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Так ОСОБА_2 висловила волю на приватизацію квартири, яку займала, однак померла до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, тобто на момент смерті ОСОБА_2 не набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 .

На момент складення заповіту та на момент смерті ОСОБА_2 спірна квартира їй не належали, а тому в силу положень частини першої статті 1218 ЦК України не увійшли до спадкової маси спадкодавця,

Твердження представника позивача, що рішення про приватизацію є чинним та ні ким не оспорюється і саме тому ОСОБА_1 має право на спадкування спірної квартири, що залишилась після ОСОБА_2 спростовується тією обставиною, що видача свідоцтва про право власності на спірну квартиру та реєстрація його в Державному реєстрі речових прав була здійснена вже після смерті ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу на ту обставину, що актовий запис про смерть ОСОБА_2 , від 07.06.2022 року, тоді як смерть наступила ІНФОРМАЦІЯ_3 .

За змістом частин 1 та 2 статті 1220 ЦК УКраїни спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Відповідно до статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Актами цивільного стану є, зокрема, смерть особи, яка підлягає державній реєстрації. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Смерть фізичної особи підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Отже, датою відкриття спадщини внаслідок смерті ОСОБА_2 є ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не дата внесення актового запису про смерть.

Суд вважає що позивач ОСОБА_1 діяла недобросовісно, оскільки на підставі довіреності, яка втратила чнність 20.01.2022 року зі смертю ОСОБА_2 , здійснила державну реєстрація речових прав на нерухоме майно - спірну квартиру 27.05.2022 року, тобто зі сплином більш ніж 4 місяці після смерті довірителя.

За змістом пункту 6 частини 1 статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі: смерті особи, яка видала довіреність. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків. У разі припинення представництва за довіреністю представник зобов`язаний негайно повернути довіреність

Проте, таких дій не вчинено, відомості про припинення довіреності не внесені до реєстру правочинів, що надало можливість зареєструвати право власності на майно відносно особи, яка померла за довго до вчинення реєстраційної дії.

При реєстрації речових прав на нерухоме майно в порядку статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перевіряється чи жива фізична особа на ім`я якої реєструється нерухоме майно, проте відсутність актового запису про смерть ОСОБА_2 на момент вчинення реєстраційних дій унеможливило перевірку дієздатності та правоздатності особи, на користь якої внесено відомості до Державного реєстру прав на нерухоме майно, що призвело фактично до до незаконної реєстрації та видачі відповідних витягів, особі, яка діяоа за довіренністю, яка також втратила чинність.

Отже, актовий запис про смерть ОСОБА_2 було зареєстровано в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян лише після реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Оскільки видача свідоцтва про право власності на спірну квартиру та реєстрація його в Державному реєстрі речових прав з порушенням статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» була здійснена вже після смерті ОСОБА_2 , тому остання не набула право власності на спірну квартиру.

Таким чином, квартира АДРЕСА_2 , не входить до складу спадщини, оскільки процедура набуття права власності на неї не завершена у порядку, встановленому законом.

Частиною третьою статті 12 та частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина четверта статті 81 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту як "доведення поза розумним сумнівом", проте цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Встановлені судом обставини виключають можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 шляхом визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, оскільки спірна квартира не входить до складу спадкового майна, за яким може бути видано свідоцтво про право на спадщину.

В той же час, позивач не позбавлена права у судовому порядку довести свої право на завершення приватизації, яке з урахуванням заповіту, та положень ст. 1216, 1218 ЦК України увійшло до складу спадщини, тобто обрати інший спосіб захисту свого невизнаного права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49, 248, 1216-1220 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76, 130, 141, 263-266 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Ямкового Владислава Івановича, який діє від імені та інтересів ОСОБА_1 до Територіальної громади міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: виконавчий комітет Металургійної районної у місті ради - про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть ознайомитись з судовим рішенням на офіційному веб-порталі Єдиного державного реєстру судових рішень. Веб-адреса сторінки: http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 15 березня 2024 року.

Суддя: О. В. Чайкіна