КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 753/16421/22-ц

номер провадження: 22-ц/824/845/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря - Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року у складі судді Колесник О.М., у справі за позовом акціонерного товариства «ОТП БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОТП БАНК» про часткове визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року акціонерне товариство «ОТП БАНК» (далі - АТ «ОТП БАНК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № від 16 вересня 2021 року станом на 22 вересня 2022 року у розмірі 112 470 грн 69 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 43 652 грн 55 коп.; заборгованості за відсотками у розмірі 13 663 грн 50 коп.; комісії за розрахункове обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 4 734 грн 47 коп. Також АТ «ОТП БАНК» просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за заявою-анкетою №_CARD від 16 вересня 2021 року станом на 20 жовтня 2022 року у розмірі 16 867 грн 92 коп.

Не погоджуючись із вказаним позовом, у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до АТ «ОТП БАНК», в якій просила:

визнати недійсним пункт 1.1 кредитного договору № від 16 вересня 2021 року та додатку 1 до нього, укладеного між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 , в частині платежу за обслуговування кредитної заборгованості, скасувати цей платіж та зобов`язати АТ «ОТП БАНК» здійснити перерахунок кредитних зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «ОТП БАНК» без урахування вказаного платежу за обслуговування кредитної заборгованості;

визнати недійсним пункт 1.3 кредитного договору № від 16 вересня 2021 року та додатку 1 до нього, укладеного між АТ «ОТП БАНК» та ОСОБА_1 ; щодо повернення кредиту та сплати процентів шляхом сплати позичальником ануїтетних платежів. Зобов`язати АТ «ОТП БАНК» запропонувати на вибір ОСОБА_1 варіанти погашення кредиту як ануїтетним, так і класичним способом на її вибір;

зобов`язати АТ «ОТП БАНК» видати ОСОБА_1 , як страхувальникові, письмово оформленого договору добровільного страхування життя («Страхування від нещасного випадку»), придбаного у страхової компанії «Арсенал Лайф» та оплаченого ОСОБА_1 у сумі 4 848 грн 00 коп. згідно пункту 1.1 кредитного договору № від 16 вересня 2021 року або надати їй страхове свідоцтво.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до АТ «ОТП БАНК» про часткове визнання кредитного договору недійсним - залишено без розгляду.

Заочним рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року позовні вимоги АТ «ОТП БАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 122 866 грн 52 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 356 грн 85 коп., всього 125 223 грн 37 коп.

В задоволені решти вимог АТ «ОТП БАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до ухвали суду від 15 лютого 2023 року суд перейшов до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та того ж дня, тобто 15 лютого 2023 року, суд постановив ухвалу, якою прийняв до провадження зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ОТП БАНК» про часткове визнання кредитного договору недійсним і об`єднав його в одне провадження із первісним позовом. Однак вказані ухвали суду від 15 лютого 2023 року не були направлені судом на адресу ОСОБА_1 , вона про них не знала і їх не отримувала.

Вказує, що 16 березня 2023 року вона отримала від АТ «ОТП БАНК» відзив на її зустрічну позовну заяву, зі змісту якого вона дізналась, що 15 лютого 2023 року судом була постановлена ухвала про прийняття до провадження її зустрічної позовної заяви. У зв`язку з цим, вона подала до суду клопотання про направлення на її поштову адресу копії цієї ухвали суду від 15 лютого 2023 року та встановити строк для подання відповіді на відзив на її зустрічну позовну заяву і перенести судове засідання.

Стверджує, що вказану нею адресу, за якою вона зареєстрована та фактично проживає, не змінювала. Проте зазначені процесуальні документи на її адресу не надходили та в матеріалах справи відсутні підтвердження їх надсилання судом, що призвело до дисбалансу інтересів сторін спору.

Також зазначає, що вона не зареєстрована в жодній із соціальних мереж і не користується месенджерами, а використовує телефон як засіб телефонного зв`язку.

Вказує, що судом першої інстанції було розглянуто тільки обставини неотримання нею судових повісток, про які її не було повідомлено відділенням зв`язку, однак не враховано обставини не надсилання судом ухвал від 15 лютого 2023 року, що позбавило її права на забезпечення своєчасного правового захисту та залучення захисника.

Представник АТ «ОТП БАНК» - Лісова В.Ю. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що ухвали суду першої інстанції від 15 лютого 2023 року, відповідно до яких суд перейшов до розгляду за правилами загального позовного провадження, а також призначив підготовче засідання у справі на 10 квітня 2023 року на 09 год 15 хв., містять загальний інформаційний характер про прийняття до провадження зустрічного позову ОСОБА_1 та не впливає на реалізацію прав ОСОБА_1 . Вказує, що відповідно до ст.43 ЦПК України ОСОБА_1 мала право ознайомитися з вищезазначеною ухвалою суду від 15 лютого 2023 року в суді першої інстанції, подавши відповідне клопотання, однак таким правом вона не скористалася. Також зазначає, що вказана вище ухвала суду від 15 лютого 2023 року була опублікована в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) 17 лютого 2023 року, а відтак ОСОБА_1 могла ознайомитися з цією ухвалою у будь-який час.

Вказує, що ОСОБА_1 підтверджує, що 16 березня 2023 року з відзиву на зустрічну позовну заяву вона дізналась про ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року у даній справі, а тому з 16 березня 2023 року до 10 квітня 2023 року (дата призначення підготовчого засідання у справі) вона могла ознайомитися з ухвалою суду першої інстанції від 15 лютого 2023 року в приміщенні суду або в ЄДРСР. Крім того, з тексту апеляційної скарги не зрозуміло яким чином неотримання вказаної вище ухвали суду від 15 лютого 2023 року вплинуло на те, що ОСОБА_1 не з`являлась в судові засідання у справі.

Зазначає, що зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ОТП БАНК» про часткове визнання кредитного договору недійсним був залишений судом без розгляду у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не з`явилась в судове засідання 22 червня 2023 року і не повідомила про причини неявки, а також повторно не з`явилася в судове засідання 25 липня 2023 року, заяву про розгляд справи у її відсутність та зміну адреси проживання не подавала. Отже, не отримання нею ухвали Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року не вплинуло на залишення зустрічного позову без розгляду.

Також представник АТ «ОТП БАНК» зазначає, що суд першої інстанції зробив усі можливі дії для належного ознайомлення ОСОБА_1 з датами судових засідань. ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про дату, час та місце судових засідань. Вказує, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду. Сторона яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Також ОСОБА_1 надала до суду першої інстанції свій номер телефону, зазначивши його в зустрічній позовній заяві, тому вона бажала, принаймні не заперечувала, щоб цей засіб комунікації використовувався судом. Отже, суд першої інстанції повною мірою виконав обов`язок щодо повідомлення позивача за зустрічним позовом про дату, час та місце розгляду справи.

З урахуванням наведеного, представник АТ «ОТП БАНК» просила апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

06 листопада 2023 року на адресу Київського апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначає, що під час розгляду справи належним доказом вручення судової повістки, яка відправлена поштою, є, зокрема, повідомлення про вручення рекомендовано листа. Згідно з пунктом 15 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №720 (далі - Правила), рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з повідомленням про їх вручення. Вказує, що у разі повернення рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», мають зазначатись причини невручення, а не причини повернення такого рекомендованого листа.

Зазначає, що інформація про необхідність забрати у відділені АТ «Укрпошта» рекомендований лист із судовим повідомленням на судові засідання у її поштовій скриньці була відсутня, окрім одного повідомлення, яке надійшло нібито повторно, але без зазначення «судова повістка», що є порушенням Правил. Вказує, що, прибувши до відділення АТ «Укрпошта», їй було повідомлено, що лист відсутній, інформація про відправника відсутня.

Зазначає, що відповідно до Розділу І пунктів 2, 5, 6 наказу ДСА України «Про затвердження Порядку надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі» від 23 січня 2023 року №28 (далі - Наказ №28), надсилання учасникам судового процесу судових повісток, повідомлень і викликів в електронній формі здійснюється шляхом направлення в месенджері за допомогою програмного додатка або SMS- повідомлення за допомогою автоматизованої системи документообігу суду. Форма заяви надається учаснику судового процесу в суді або самостійно завантажується ним з офіційної сторінки суду, розміщеної на офіційному веб-порталі судової влади України. Така заява підписується власноруч або кваліфікованим електронним підписом учасника судового процесу та подається до суду. Проте такої заяви ОСОБА_1 не подавала, а тому вважає, що направлення судом їй SMS - повідомлення не є належним повідомленням про судове засідання. Крім того, наголошує, що телефон вона використовує виключно як засіб телефонного зв`язку. Також вказує, що розгляд справи за відсутності учасника процесу, стосовно якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, є порушенням ст.129 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Сторони повідомлені судом апеляційної інстанції про судове засідання, призначене на 16 січня 2024 року на 10 год 00 хв., завчасно, належним чином в установленому законом порядку, проте у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 отримала судову повістку про виклик до суду (призначеного на 16 січня 2024 року) 10 грудня 2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, надісланого на її адресу реєстрації місця проживання. Представник АТ «ОТП БАНК» отримав судову повістку про виклик до суду на електронну адресу: 30 листопада 2023 року, що підтверджується звітом про підтвердження отримання адресатом вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.

Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Відповідно до положень ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку (пункт 1); день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи (пункт 2).

За таких обставин, ОСОБА_1 та АТ «ОТП БАНК» вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи 16 січня 2024 року.

Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку учасників справи такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу та у відповіді на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 , будучи, завчасно, належним чином повідомленою про час, місце та дату розгляду справи, у судові засідання, призначені на 22 червня 2023 року та 25 липня 2023 року, не з`явилась, причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи за її відсутності не подавала та про зміну адреси місця проживання до суду не направляла, а тому суд здійснював її виклики до суду за зареєстрованим місцем її проживання, яке вказане нею у зустрічній позовній заяві, як адресу для листування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

З матеріалів справи вбачається, що у грудні 2022 року АТ «ОТП БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 30 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за позовом АТ «ОТП БАНК». Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до АТ «ОТП БАНК» про часткове визнання кредитного договору недійсним. У зустрічній позовній заяві ОСОБА_1 вказала поштову адресу для листування: АДРЕСА_1 (а.с.97).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року постановлено перейти до розгляду за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання у справі на 10 квітня 2023 року на 09 год 15 хв. Судом ухвалено викликати для участі в підготовчому засіданні учасників справи (а.с.135-136).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 15 лютого 2023 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ «ОТП БАНК» про часткове визнання кредитного договору недійсним. Зустрічний позов ОСОБА_1 об`єднано в одне провадження з первісним позовом АТ «ОТП БАНК». Призначено справу за зустрічним позовом ОСОБА_2 в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 10 квітня 2023 року о 09 год 15 хв. разом з первісним позовом АТ «ОТП БАНК». Судом ухвалено надіслати копію даної ухвали сторонам у справі, а копію зустрічної позовної заяви і доданих до неї матеріалів - відповідачу (а.с.137-138).

З наявного у справі листа від 15 лютого 2023 року, підписаного суддею Дарницького районного суду міста Києва Колесником О.М., вбачається, що на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , надіслано копію ухвали суду від 15 лютого 2023 року про прийняття зустрічної позовної заяви для ознайомлення та повідомлено, що підготовче засідання в порядку загального позовного провадження відбудеться 10 квітня 2023 року о 09 год 15 хв. в приміщенні суду першої інстанції (а.с.139).

Судова повістка про виклик направлена судом першої інстанції на адресу: АДРЕСА_1 , зазначеною ОСОБА_1 у зустрічній позовній заяві, повернулася до суду першої інстанції 13 березня 2023 року з відміткою поштового відділення про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.143-144).

У призначене судом підготовче засідання на 10 квітня 2023 року о 09 год 15 хв. ОСОБА_1 не з`явилась, причини неявки не повідомила, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.167-168).

Того ж дня, судом було закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду на 22 червня 2023 року на 14 год 00 хв., про що судом було повідомлено ОСОБА_1 шляхом направлення 10 квітня 2023 року на її адресу судової повістки про виклик (а.с.169-170,172).

Судова повістка про виклик направлена судом першої інстанції на адресу: АДРЕСА_1 , повернулася до суду першої інстанції 17 квітня 2023 року з відміткою поштового відділення про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.176).

У судове засідання, призначене на 22 червня 2023 року, ОСОБА_1 не з`явилася, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.177-178), причини неявки суду не повідомила. Судом відкладено розгляд справи на 25 липня 2023 року, про що судом було повідомлено ОСОБА_1 шляхом направлення на її адресу судової повістки про виклик (а.с.181).

Судова повістка про виклик направлена судом першої інстанції на адресу: АДРЕСА_1 , повернулася до суду першої інстанції 03 червня 2023 року з відміткою поштового відділення про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.184).

У судове засідання, призначене на 25 липня 2023 року, ОСОБА_1 не з`явилася, що підтверджується протоколом судового засідання (а.с.185), причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала.

Відповідно до ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Правове значення в такому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання ним заяви про розгляд справи за його відсутності.

Наведені правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 756/8612/16-ц, від 24 жовтня 2018 року у справі № 569/347/16-ц, від 28 лютого 2019 року у справі № 752/9188/13-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 03 червня 2021 року у справі № 227/2751/19, від 04 травня 2022 року у справі № 398/457/20.

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частин 1,2 та 5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Особи, які беруть участь у справі, мають право, зокрема брати участь у судових засіданнях, подавати свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб (ст..43 ЦПК України).

Частиною 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Складовою частиною визначеного ст.6 Конвенції права на справедливий суд є принцип рівності сторін, який передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу і докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента.

ЄСПЛ зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене п.1 ст.6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом.

В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (§ 25, 27 рішення ЄСПЛ від 13 грудня 2011 року у справі «Trudov v. russia», заява № 43330/09).

Частиною 1 ст. 8 ЦПК України визначено, що ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Згідно з ч.ч.2-5 ст.128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Частиною 8 ст.128 ЦПК України закріплено, що днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо повістку надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, повістка вважається врученою у робочий день, наступний за днем її відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про її доставлення.

Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

Загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України», № 37666/13, § 6, 7 від 03 жовтня 2019 року).

ОСОБА_1 вважає, що її не було належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи в суді першої інстанції.

Разом з цим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 була обізнана про наявність указаного судового спору, вона отримала особисто 29 січня 2023 року засобами поштового зв`язку ухвалу суду першої інстанції від 30 грудня 2022 року про відкриття провадження у справі за позовом АТ «ОТП БАНК» до неї про стягнення заборгованості, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.96). У подальшому, у лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічною позовною заявою до АТ «ОТП БАНК» про часткове визнання кредитного договору недійсним, а 31 березня 2023 року вона подала до суду клопотання, в якому просила надіслати на її поштову адресу копію ухвали суду першої інстанції від 15 лютого 2023 року про прийняття зустрічної позовної заяви (а.с.162-163). Також в апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що 16 березня 2023 року від АТ «ОТП БАНК» особисто отримала відзив на її зустрічну позовну заяву про часткове визнання кредитного договору недійсним, який надійшов на її адресу рекомендованим листом (а.с.197-201).

Судом вживалися заходи щодо належного її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи у спосіб, визначений процесуальним законом.

Уся судова кореспонденція направлялася судом за однією адресою, яку ОСОБА_1 зазначила у зустрічній позовній заяві.

Як зазначалось вище, судові повістки про її виклик у судові засіданні, призначені на 10 квітня 2023 року, 22 червня 2023 року та 25 липня 2023 року, поверталися з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою», а за змістом п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі.

Наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18), а також у постановах Верховного Суду: від 27 лютого 2020 року у справі № 814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження №К/9901/16143/20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження №61-3782св21) та інших.

Апеляційний суд враховує, що судом виконано обов`язок щодо забезпечення учасників справи можливістю реалізувати свої процесуальні права, визначені нормами ЦПК України. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 13 вересня 2023 року у справі № 120/17879/21-а (адміністративне провадження № К/990/11710/23).

Отже, установивши, що ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про місце, дату і час розгляду справи, повторно не з`явилась у судове засідання, призначене на 25 липня 2023 року, без поважних причин, заяву про розгляд справи за її відсутності не подала, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив її зустрічну позовну заяву без розгляду відповідно до вимог ч.5 ст.223, п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і не свідчить про неповне з`ясування судом обставини справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що процесуальні документи у справі на її адресу не надходили та в матеріалах справи відсутні підтвердження їх надсилання судом, що призвело до дисбалансу інтересів сторін спору, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки як зазначалось вище 15 лютого 2023 року судом першої інстанції на адресу ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , було надіслано копію ухвали суду від 15 лютого 2023 року про прийняття зустрічної позовної заяви для ознайомлення та повідомлено, що підготовче засідання в порядку загального позовного провадження відбудеться 10 квітня 2023 року о 09 год 15 хв. в приміщенні суду першої інстанції (а.с.139). Однак копія ухвали суду від 15 лютого 2023 року про прийняття зустрічної позовної заяви та судова повістка про виклик повернулися до суду першої інстанції 13 березня 2023 року з відміткою поштового відділення про те, що «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.143-144).

У даному випадку право ОСОБА_1 на доступ до суду не є порушеним, оскільки після усунення умов, що були підставою для залишення зустрічного позову без розгляду, вона має право звернутися до суду повторно відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, якою передбачено, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).

Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Головуючий

Судді: