Номер провадження: 22-ц/813/530/24
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі, усунення перешкод у користуванні власністю, користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування та вселення, приведення до попереднього стану добудови та скасування декларації, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном, на додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Салтан Л.В. 17 серпня 2021 року у м. Одеса,

встановила:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, який було уточнено, до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі, усунення перешкод у користуванні власністю, користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування та вселення, приведення до попереднього стану добудови та скасування декларації.

24 жовтня 2017 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про припинення права власності та визнання права власності.

05 грудня 2017 року відповідач ОСОБА_3 звернулась до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_5 було відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_1 на 3/10 частки домоволодіння з надвірними спорудами, розташованими на земельній ділянці 590 кв.м., яка перебуває в користуванні, за адресою: АДРЕСА_1 , які належать їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видане Третьою одеською державною нотаріальною конторою 15 березня 1995 року та зареєстроване в реєстрі за № 2-1852 та в Одеському МБТІ від 28 квітня 1995 року, шляхом виплати компенсації ОСОБА_2 у розмірі 603000,50 грн., що є 1/2 часткою від ринкової вартості 3/5 часток домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , без урахування прибудови літ. «а4» та вбиральні-душу літ. «И» згідно технічного паспорту КП «БТІ» ОМР, виконаного станом на 18.06.2020 року, яка складає 1207000 грн. (один мільйон двісті сім тисяч гривень) відповідно до висновку №639 від 15 грудня 2020 року.

Визнано право власності на 3/10 частки припиненого права власності ОСОБА_1 у домоволодінні з надвірними спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 .

Визначено порядок виконання рішення суду шляхом реєстрації права власності в ЄДРРП за ОСОБА_2 в цілому на 3/5 частки домоволодіння, зазначеного в технічному паспорті від 18 червня 2020 року під літ. А, з надвірними спорудами, зазначеними в технічному паспорті від 18 червня 2020 року, сараї під літ. Б, В, гараж під літ. Е, вбиральня-душ під літ. И, огорожа №25-а, вимощення І-ІІ, розташованих на земельній ділянці 590 кв.м., яка перебуває в користуванні, за адресою: АДРЕСА_1 .

Після ухвалення вказаного судового рішення, представник ОСОБА_2 надав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 68445,10 грн.

Додатковим рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2021 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 15000 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким у відмовити ОСОБА_2 у стягненні витрат на правову допомогу, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскільки у суду не було підтвердження дійсності оплати послуг з надання правової допомоги, то витрати на правову допомогу стягнути з апелянта безпідставно.

Сторони про розгляд справи на 06 лютого 2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 . Від представника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю.

Колегія суддів зазначає, що згідно зі статтею 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності ОСОБА_5 , яка своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Одеського апеляційного суду від 06 лютого 2024 року апеляційні скарги представника ОСОБА_1 та представника ОСОБА_5 було задоволено частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі, усунення перешкод у користуванні власністю, користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування та вселення, приведення до попереднього стану добудови та скасування декларації - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про припинення права власності та визнання права власності - відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про виділ в натурі частки майна, усунення перешкод у праві користування та розпорядження майном - відмовлено.

Додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас, додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. У разі скасування рішення у справі, ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Тобто, додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2018 року в справі № 756/4441/17 (провадження № 61-17081св18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 904/8884/21 (провадження № 12-39гс22) зазначено, що за загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішені всі інші, зокрема й процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також невирішення окремих процесуальних питань, зокрема розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти. Водночас додаткове рішення не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Тобто додаткове рішення є невід`ємною частиною рішення у справі. У разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року у справі № 925/81/21, від 09 лютого 2022 року у справі № 910/17345/20, від 15 лютого 2023 року у справі № 911/956/17(361/6664/20), від 07 березня 2023 року у справі № 922/3289/21, від 14 липня 2021 року у справі № 761/15741/17, від 26 липня 2023 року у справі № 754/4352/21, від 24 січня 2024 року у справі № 752/1058/23.

З урахуванням наведеного, оскільки колегія суддів дійшла до висновку про скасування рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2021 року та відмову у задоволенні первісного та зустрічних позовних вимог, тому додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2021 року також підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 серпня 2021 року скасувати.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 21 лютого 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе