ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5614/24
провадження № 2-о/753/289/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" березня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Осіпенко Л.М., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИВ:

19.03.2024 року до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті.

Ознайомившись з матеріалами заяви суд приходить до висновку, що вона не відповідає вимогам ЦПК України та підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

За змістом ч.1 ст. 318 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

У своїй заяві заявниця просить встановити факт смерті ОСОБА_2 , громадянки України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Рубанівка, В. Лепетихський район, Херсонська область, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Верби, Генічеського (раніше Нижньосірогського) району Херсонської області.

З доводів заяви слідує, що ОСОБА_2 є тіткою заявниці ОСОБА_1 , однак на підтвердження даної обставини заявницею не долучено до матеріалів заяви відповідних доказів (свідоцтва про народження ОСОБА_1 , свідоцтва про народження ОСОБА_2 , свідоцтва про народження батька чи матері заявниці, кому ОСОБА_2 є сестрою).

Також, у порушення п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені у статті 317 ЦПК України.

Так, частиною 1 статті 317 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Заявниця, бажає встановити факт смерті тітки, при цьому посилань на будь-які належні докази, окрім свідоцтва про смерть та довідки про причини смерті, які видані на тимчасово окупованій території, не наводить.

Заявниця зобов`язана обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

Встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи.

Отже, зверненню до суду із заявою про встановлення факту смерті у певний час, має передувати звернення заявниці до органу РАЦС із заявою про реєстрацію смерті особи. Лише після одержання відмови органу РАЦС у реєстрації події смерті, заявниця має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту смерті особи в певний час. Оригіналу такої відмова заявницею не надана.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів ,що мають юридичне значення`заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7ст. 273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті.

Заявницею не надано до суду оригіналу відмови органів реєстрації актів цивільного стану в реєстрації події смерті, з якої б вбачалося, що саме ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації смерті тітки ОСОБА_2 , громадянки України, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Рубанівка, В. Лепетихський район, Херсонська область, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Верби, Генічеського (раніше Нижньосірогського) району Херсонської області.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, заяву слід залишити без руху, надавши заявниці строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 294, 318 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті, - залишити без руху.

Надати заявниці строк у десять днів, з дня отримання копії ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк заяву вважати неподаною та повернути позивачеві зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Осіпенко Л.М.