Ульяновський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/363/23
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"15" січня 2024 р. м.Благовіщенське

Ульяновський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Бондаренка А.А.,

секретар судового засідання Хименко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу,-

встановив:

25 травня 2023 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 20750,69 грн. фактичних витрат в порядку регресу та 10073,60 грн. судових витрат, що складаються з судового збору та витрат за надання професійної правничої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.03.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі - Банк) та відповідачкою укладено кредитний договір № 4_095, відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 30000,00 грн. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99 % річних, з кінцевим строком повернення до 01.03.2022 року, а відповідачка зобов`язалась належним чином використати і повернути кредит. Відповідно до договору добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 від 01.12.2018, укладеного між АТ «Ощадбанк» та ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», останнє прийняло на себе зобов`язання, у разі настання страхового випадку передбаченого умовами Договору, виплатити АТ «Ощадбанк» страхове відшкодування. Страховим випадком за Договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у страхувальника АТ «Ощадбанк» внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором, з будь-яких причин. Внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість на суму 20750,69 грн., у зв`язку з чим настав страховий випадок та за результатом розгляду заяви АТ «Ощадбанк» про настання страхового випадку, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплатило АТ «Ощадбанк» 20750,69 грн. В подальшому 20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір № 01-05 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги з виплати страхового відшкодування. З метою досудового врегулювання спору позивачем надіслано відповідачу претензію (повідомлення) № 10010.05.20-1 від 16.07.2021, яка залишилася без реагування, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутися до суду.

28.06.2023 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідачка надала суду відзив на позов. У відзові відповідачка визнала позов в частині стягнення з неї боргу і заперечила проти задоволення вимоги про відшкодування судових витрат в частині витрат на правову допомогу.

В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

01.03.2019 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» (далі-Банк) та відповідачем укладено кредитний договір № 4_095,відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит в сумі 30000,00 грн. з щомісячною сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 17,99% річних, з кінцевим строком повернення до 01.03.2022 року. (а.с. 6-11)

01.12.2018 між АТ «Ощадбанк» (Страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «СК «Ю.ЕС.АЙ» (Страховик) укладено договір добровільного страхування кредитів № 18.215040.1601-0286 (далі договір страхування) (а.с.17-21).

Відповідно до пункту 2.1 договору страхування, предметом вказаних договорів є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону та пов`язані зі збитками внаслідок неповернення/неповного повернення Позичальниками Кредитів (в тому числі їх частини) та/або несплатою/неповною сплатою нарахованих за ним процентів, що передбачені кредитними договорами. Вигодонабувачем за цим договором є Страхувальник (п. 2.3).

Згідно із п. 4.1 договору страхування встановлено, що страховим випадком за договором є факт первинного (першого у часі) виникнення збитків у Страхувальника внаслідок невиконання/часткового невиконання позичальником понад 60 календарних днів своїх зобов`язань з повернення суми кредиту (або його частини) та/або сплати процентів за користування кредитом в строки та на умовах, що передбачені кредитним договором, з будь-яких причин.

Відповідачка свої зобов`язання за договором про споживчий кредит № 4_095 від 01.03.2019 належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала, що підтверджується випискою з рахунку (а.с. 12-16)

Відповідно до п. 8.1 договору страхування Страхувальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з дня настання страхового випадку, передбаченого умовами цього договору, письмово повідомити про це Страховика шляхом надання Страховику Загальної заяви, Реєстру з одночасною передачею копій всіх документів, які свідчать про настання страхового випадку і про розмір збитку.

Згідно із п. 8.2.1 договору страхування Страховик зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати отримання вказаних документів з`ясувати обставини страхового випадку, прийняти рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у виплаті з відповідним обґрунтуванням та скласти відповідний Страховий акт.

У п. 8.6. договору страхування до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за цим Договором, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке Установа Страхувальника має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Керуючись вимогами п. 8.1. договору страхування, АТ «Ощадбанк» направило ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» заяву № 109.11.-18/42 від 03.06.2020 про настання страхового випадку внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором (а.с.22).

В подальшому, на підставі вищезазначеної заяви та доданих до неї документів, ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» складено страховий акт № Кір10010.06.20-1 від 22.07.2020 та здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 20750,69 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 11337 від 22.07.2020 року (а.с. 23-23зв).

20.05.2021 між ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» та ФОП ОСОБА_1 укладено договір про відступлення права вимоги (цесії) № 01-05, відповідно до якого ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» відступило ФОП ОСОБА_1 права вимоги за укладеними договорами страхування згідно реєстру прав вимоги Додаток № 1 до договору (а.с.24-26).

За даними Додатку № 1 Реєстру прав вимоги, було відступлено у тому числі право вимоги за страховим актом № Кір10010.04.20-1, де страхувальником є АТ «Ощадбанк», страховик ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ», а боржником за кредитним договором ОСОБА_2 (п. 160 по реєстру) (а.с.27-30).

16 липня 2021 року позивачем на адресу ОСОБА_2 направлено претензію (повідомлення) №10010.06.20-1 (а.с.31).

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

Згідно зі ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.611, 612 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового звороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 979,980 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані з: життям, здоров`ям, працездатністю та; пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Частиною 1статті 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

За змістом статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Таким чином, оскільки ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ» виплатив страхове відшкодування АТ «Ощадбанк» внаслідок неповернення відповідачем отриманого кредиту, тому до страховика перейшло право вимоги (суброгація) до відповідача, як до особи, відповідальної за відшкодування спричинення збитків на суму 20750,69 грн.

Згідно зі ст. 513 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтями 516, 517 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем свого обов`язку первісному кредитору ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відтак, оскільки до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача у межах суми виплаченого страхового відшкодування в розмірі 20750,69 грн., тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі, у відповідності до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1073,60 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

При вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу у розмірі 9000 грн., про стягнення яких заявлено позивачем, суд керується такими мотивами:

Згідно з статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2021 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (далі - Виконавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (далі - Клієнт) укладено договір про надання правової допомоги № 5, відповідно до умов якого Виконавець надає правову допомогу з усіх питань щодо провадження господарської діяльності клієнта. У акті приймання-передачі послуг професійної правової допомоги від 22.02.2022 № 8/02-Б деталізовано вартість наданих послуг на загальну суму 9000 грн. Згідно квитанції № 0.0..1 від 23.02.2022 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 сплатила фізичній особі-підприємцю ОСОБА_3 9000 грн., призначення: оплата згідно акту приймання-передачі послуг професійної правової допомоги № 8/02-Б від 23.02.2022р.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленій у постанові по справі № 607/14338/19-ц від 11.10.2021 року:

У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Тобто, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Суд враховує, що:

-При тому, що ціна позову становить 20750, 69 грн., сума судових витрат становить 10073, 60 грн., з яких 9000 грн. витрати на правову допомогу;

-справа розглядалась у спрощеному порядку без виклику сторін;

-відповідачка визнала позов;

-позов випливає з типового спору.

З огляду на вказані обставини, суд дійшов висновку, що сума судових витрат в частині витрат на правову допомогу є неспівмірною з фактично виконаною роботою адвоката і вони підлягають зменшенню до 3000 грн. 00 коп.

Керуючись ст.4,12,81,89,141,263-265,268,280,282,354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування фактичних витрат в порядку регресу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 20750 (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят) грн. 69 копійок фактичних витрат в порядку регресу.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 4073 (чотири тисячі сімдесят три) гривні 60 копійок судових витрат, які складаються з судового збору у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн.. 60 коп. та 3000 (три тисячі) 00 коп. витрат за надання професійної правової допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

позивач:

- ім`я: ОСОБА_1 ,

- місце проживання: АДРЕСА_1

- реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3

Відповідач:

- ім`я: ОСОБА_2 ,

- місце проживання: АДРЕСА_2 .

- реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1

Суддя: А. А. Бондаренко