Справа № 178/2943/23
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

18 березня 2024 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді: Берелет В.В.,

секретаря: Маринич В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кринички цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі адвоката Жежеля Сергія Сергійовича , заінтересована особа: Божедарівська селищна ради про встановлення факту прийняття спадщини, -

У С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулась до суду з цим позовом , обгрунтовуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22 жовтня 1998 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка (пай) та будинок АДРЕСА_1 .

Після смерті батька вона забрала собі особисті речі батька, а саме: фотографії з його зображенням, свідоцтво про смерть, документи на земельний пай.

Вона вважала, що все спадкове майно, яке залишилось після ОСОБА_2 , прийняли її брат та сестра ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мешкали з ним до моменту смерті. Однак, згодом їй стало відомо, що ніхто в законному порядку спадщину на себе не прийняв та не оформив. Тому в серпні 2022 року вона звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини. Через пропуск строку подачі заяви про прийняття спадщини, 01 вересня 2022 року нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

З урахуванням викладеного, посилаючись на те, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , просить застосувати норми цивільного законодавства, які діяли на той час Цивільний кодекс Української РСР у редакції від 27.12.1996, тому звернулась до суду з цією заявою і просить встановити факт прийняття спадщини.

Заінтересована особа - Божедарівська селищна рада в судове засідання не з`явилися, про день слухання справи сповіщена.

Дослідивши докази по справі судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22 жовтня 1998 року виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області, який доводився батьком позивачці, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 17 серпня 1976 року Криничанським районним відділом РАЦС.

Заявниця вважала, що все спадкове майно, яке залишилось після ОСОБА_2 , прийняли її брат та сестра ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мешкали з ним до моменту смерті. Заявниця не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття чи відмову від своєї частини спадщини, тобто достовірно не знала чи прийняли спадщину ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і не цікавилась цим питанням понад 20 років після смерті спадкодавця.

Дізнавшись, що спадкове майно так і залишилось не успадкованим, в серпні 2022 року подала до нотаріальної контори заяву про прийняття нею спадщини, пропустивши визначений ст. 1270 ЦК України строк.

Суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. 1268 ч.3 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини , вважається таким , що прийняв спадщину , якщо протягом строку , встановленого ст.1270 цього кодексу він не заявив про відмову від неї.

У відповідності до ст. 1269 ЦК України спадкоємець , який бажає прийняти спадщину , але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем , має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини .Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Отже спадкове право передбачає лише два шляхи для прийняття спадщини.

Це - постійне проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання заяви про її прийняття.

Іншого шляху для прийняття спадщини законодавець не передбачив. Тому від факту , який просить встановити ОСОБА_1 не залежить оформлення їй права на спадщину .

Крім цього , якщо строк для приняття спадщини ОСОБА_1 пропустила з поважних причин , вона має право звернутись в суд з позовом про визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до ст. 1272 ЦК України.

Згідно зі статтею 524 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Відповідно до статті 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або застереженням.

Згідно зі статтею 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Стаття 550 ЦК УРСР визначає підстави продовження строку на прийняття спадщини.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що заявниця не надала суду належних та допустимих доказів прийняття спадщини, а саме того, що вона фактично вступила в управління або володіння спадковим майном або подала заяву про прийняття спадщини у передбачений законодавством шестимісячний строк, а отже, не довела порушення її прав, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 25 березня 2020 року у справі № 305/235/17, від 07 квітня 2020 року у справі № 150/19/19, від 03 березня 2021 року у справі № 747/467/18.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, доводи, наведені ОСОБА_1 в обґрунтування, не можуть бути підставами для задоволення заяви, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні заявницею норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в особі адвоката Жежеля Сергія Сергійовича , заінтересована особа: Божедарівська селищна ради про встановлення факту прийняття спадщини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення або з дня отримання його копії.

Повний текст рішення вигтовлено 22 березня 2024 року.

Суддя: В. В. Берелет

р