Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/1316/23

Провадження № 2/126/105/2024

"18" січня 2024 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Губко В. І.

секретар Бурлака А. І.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з даним позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя ОСОБА_3 вчинив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, яким заповів позивачеві ОСОБА_1 належну йому земельну ділянку, розміром 1,33057 га, що належала йому згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 826763, виданого 26.12.2005. Про існування вказаного заповіту позивач дізнався в квітні 2023 року, коли вказаний заповіт був знайдений під час проведення ремонту в житловому будинку де жив спадкодавець. Бажаючи прийняти спадщину позивач звернувся до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Полуденко М.Ф. Проте, нотаріусом йому було роз`яснено, що ним було пропущено строк на прийняття спадщини, встановлений законом та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Вважає, що необізнаність про існування та зміст заповіту є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст.1272 ЦК України, є підставою для визначення позивачу додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат Янчук В.М., надали до суду письмові заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи в їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглянути справу в його відсутність.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області помер ОСОБА_3 , що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стну громадян щодо актового запису про смерть № 5.

За життя, 20.03.2013, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив розпорядження, відповідно до якого належну йому земельну ділянку, розміром 1,3057 га, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 826763, виданого 26.12.2005, яка розташована не території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області і надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

03.05.2023 позивач звернувся до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Полуденко М.Ф. з питанням прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було роз`яснено , що ним пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Частиною першою статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Таким чином, відповідно до наведених вище положень цивільного законодавства України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 26.06.2019 у справі № 565/1145/17, в якій зазначив, що необізнаність спадкоємця щодо порядку та строків прийняття спадщини є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питань про важливість причини пропуску строки для прийняття спадщини потрібно знати свободу заповіту як основний принцип спадкового права.

Крім того, у постанові КЦС ВС від 26 липня 2021 року у справі № 405/7058/19 Верховний Суд зробив висновок, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вимоги позивача про надання їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд вважає обґрунтованими, а причини пропуску строку на прийняття спадщини, поважними.

Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 76 ЦПК України, докази в їх сукупності, оскільки позивач, являючись спадкоємцем за заповітом на спадкове майно після смертіОСОБА_3 ,який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про наявність заповіту на своє ім`я обізнаний не був, пропустив строк прийняття спадщини, а тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними.

Таким чином суд, з метою захисту прав спадкоємця на спадщину, вважає можливим задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визначивши позивачу додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1217, 1222, 1223, 1269, 1270, 1272 ЦК України, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», статтями 76, 81, 141, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк тривалістю два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначений строк обраховувати з дати набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Губко