ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м.Суми

Справа №592/2113/23

Номер провадження 22-ц/816/173/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

з участю секретаря судового засідання Назарової О.М.

у присутності :

представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Савченко Олени Олександрівни

представника відповідача Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» - Слісаренка Олександра Володимировича

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Савченко Оленою Олександрівною,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 серпня 2023 року у складі судді Онайка Р.А., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 11 вересня 2023 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Савченко О.О., звернулась до суду з позовом до Обласного комунального закладу «Сумське обласне бюро судово-медичної експертизи» (далі ОКЗ «СОБСМЕ») про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона працювала на посаді завідувача Охтирського районного відділення бюро судово-медичної експертизи з 10 травня 2016 року по 13 січня 2023 року. Повідомленням від 13 січня 2023 року № 01-21-16 позивачку було повідомлено, що відповідно до Заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 86 їй протипоказана робота на посаді, яку вона обіймає, та запропоновано посаду комірника, від якої позивачка відмовилася. Наказом № 9-ОС від 13 січня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з посади за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я та її відмовою від переведення на іншу роботу на підставі Заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) огляду працівника № 86.

Вважає, що фактично підставою її звільнення став сам факт наявності у неї захворювання на туберкульоз, навіть не зважаючи на негативний результат проби на збудника туберкульозу. Наказ про звільнення вважає незаконним з огляду на те, що роботодавець повинен був встановити чи виділяє вона збудник туберкульозу, і при позитивному результаті, тимчасово відсторонити її від роботи до припинення виділення з організму збудника туберкульозу, проте не зважаючи, що у відповідності до медичних довідок від 28 листопада 2022 року та 30 січня 2023 року результат бактеріологічної проби на збудники туберкульозу позивачки є негативним, її було звільнено із займаної посади за п.2 ст.40 КЗпП України. Крім того, зазначає, що у Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, затв. Постановою КМУ від 23 травня 2001 року № 559 професія лікаря судово-медичної експертизи відсутня, а отже, сама по собі наявність захворювання на туберкульоз не може бути підставою для звільнення її з посади завідувача Охтирського районного відділення бюро судово-медичної експертизи. Крім того, посада, яку займала позивачка передбачає виконання адміністративних функцій, а не обов`язків лікаря судово-медичної експертизи. Також відповідно до медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 86 від 16 грудня 2022 року їй рекомендовано раціональне працевлаштування, а не звільнення з посади. Тому вважає, що вона не має медичних протипоказань для виконання трудових обов`язків та не є небезпечною для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, тому законні підстави для її звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я відсутні.

Крім того, незаконними діями відповідача їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з тим, що всупереч вимогам законодавства та в порушення гарантій, наданих працівнику, який захворів на туберкульоз, Законом України «Про протидію захворювання на туберкульоз» її було звільнено з займаної посади та позбавлено засобів до існування. Незаконне звільнення та упереджене ставлення з боку відповідача спричинило негативні переживання, порушення сну, емоційну напругу, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я та майбутнього взагалі.

Посилаючись на вказані обставини, просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ ОКЗ «СОБСМЕ» № 9-ОС від 13 січня 2023 року «Про звільнення ОСОБА_2 »;

- поновити її на роботі на посаді завідувача Охтирського районного відділення бюро судово-медичної експертизи;

- допустити негайне виконання рішення в частині поновлення її на роботі на посаді завідувача Охтирського районного відділення бюро судово-медичної експертизи;

- Стягнути з ОКЗ «СОБСМЕ» середній заробіток за час вимушеного прогулу з 13 січня 2023 року;

- Стягнути з ОКЗ «СОБСМЕ» моральну шкоду у розмірі 10 000 грн;

Стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 серпня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Савченко О.О. звернулася з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано той факт, що Медичною довідкою про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду № 86 від 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 була визнана непридатною для роботи за професією лікар судово-медичної експертизи. При цьому не було встановлено підстав для визнання її непридатною для роботи завідувачем відділення бюро судово-медичної експертизи, яку вона займала.

Наголошує на тому, що завідувач відділенням та лікар судово-медичної експертизи дві різні посади. Тому функціональні обов`язки працівника, який займає посаду завідувача районного відділення бюро судово-медичної експертизи та працівника, який займає посаду лікаря судово-медичної експертизи, не є тотожними.

Визнання позивачки непридатною для роботи за професією лікар судово-медичної експертизи автоматично не тягне визнання її непридатною для роботи завідувачем районного відділення бюро судово-медичної експертизи.

Крім того, судом не було враховано, що захворювання позивачки мало тимчасовий характер, і після її одужання зникла підстава для визнання її непридатною для роботи за професією лікар судово-медичної експертизи.

Тимчасова втрата працездатності сама по собі не може бути підставою для звільнення з роботи за ініціативою власника без виконання інших умов. У випадку тимчасової втрати працездатності звільнення не допускається.

Захворювання позивачки мало тимчасовий характер з визначеним терміном лікування до 29 квітня 2023 року. Після закінчення курсу лікування вона була визнана такою, що не має захворювання на туберкульоз. Проте відповідачем було запропоновано переведення на посаду комірника на постійній основі без обмеження строку.

Зазначає, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі № 521/17982/16-ц (провадження № 61-37921св18) невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоров`я може бути підставою для звільнення за наявності повної або часткової постійної, а не тимчасової втрати працездатності, тому тривала тимчасова непрацездатність або часта відсутність працівника на роботі у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю не є підставою для звільнення працівника на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

У відзиві на апеляційну скаргу ОКЗ «СОБСМЕ»вимоги апеляційної скарги не визнає та просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Зазначає, що підставою для звільнення ОСОБА_1 за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я стала медична довідка від 16 грудня 2022 року № 86, видана комісією КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР та відмова її від переведення на іншу посаду. У зв`язку з тим, що у бюро судово-медичної експертизи всі відділи та відділення працюють у шкідливих умовах праці і отримують доплату за цю роботу, окрім адміністративногосподарського персоналу, вакантних посад, які ОСОБА_1 відповідно до свого фаху і кваліфікації могла б обіймати, крім комірника, яку їй було запропоновано, у закладі не було і немає. Відповідач наголошує на тому, що позивачка листка непрацездатності не надавала, а сам факт перебування її на «Д» обліку у лікаря-фтизіатра та амбулаторному лікуванні (без листка непрацездатності) ніяким чином не вплинув на її звільнення. Те, що захворювання позивачки мало тимчасовий характер, ніде не зазначається, а визначений термін лікування до 29 квітня 2023 року не означає, що вона до цього часу вилікується. На момент звільнення вона була хворою і не могла продовжувати роботу на займаній посаді. Твердження позивачки, що посада завідувача передбачає тільки виконання адміністративних функцій, а не обов`язків лікаря судово-медичного експерта, помилкове.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала доводи апеляційної скарги, заперечення проти апеляційної скарги представника відповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 з 02 лютого 2015 року по 13 січня 2023 року перебувала у трудових відносинах з відповідачем, 10 травня 2016 року переведена на посаду завідувача Охтирського міжрайвідділення бюро судово-медичної експертизи (а.с. 36-40).

Відповідно до довідки КНП «Охтирська центральна районна лікарня» Охтирської міської ради від 11 січня 2023 №7, ОСОБА_1 перебуває на «Д» обліку у лікаря фтизіатра та проходить амбулаторне лікування з ДS: ВДТБ (01.11.2022), термін лікування до 29 квітня 2023 року (а.с. 20).

Згідно висновку ЛКК № 165 від 05 грудня 2022 ОСОБА_1 за станом здоров`я допускається до роботи лікарем в ОКЗ «СОБСМЕ» (а.с.24).

Згідно консультативного висновку ДУ «Національний інститут фтизіатрії і пульмонології ім. Ф.Г. Яновського НАМН України» від 06 січня 2023 року, ОСОБА_1 , діагноз ВДТБ (01.11.2022) верхньої частки правої легені, рекомендовано, зокрема продовжити лікування (а.с. 25).

З медичних довідок від 28 листопада 2022 року, 30 січня 2023 року результат бактеріологічної проби на збудника туберкульозу позивачки негативний ( а.с.28; 29).

Категорії працівників ОКЗ «СОБСМЕ», які підлягали періодичному медичному огляду у 2022 році були визначені Актом визначення категорії працівників, які підлягають попередньому (періодичним) медичним оглядам від 13 жовтня 2022 року. Медогляд проходив з 12 грудня по 19 грудня 2022 року на базі КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР.

Згідно Витягу зі списку працівників ОКЗ «СОБСМЕ», які підлягають періодичним медичним оглядам у 2022 році ОСОБА_1 , завідувач відділення, лікар судово-медичний експерт, підлягає періодичному медичному огляду у 2022 році, як така, що працює зі шкідливими та небезпечними факторами виробничого середовища і трудового процесу, визначеного п.1.2; 4.4; 4.5.1; 4.5.2 (збудник туберкульозу (професійний контакт з туберкульозними хворими та інфікованими біосередовищами) Додатку 4 Наказу Міністерства охорони здоров`я України № 246 від 21.05.2007 Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій (а.с.75-76).

Згідно медичної довідки КНП «Клінічна лікарня №4» СМР від 16 грудня 2022 року №86 про проходження попереднього (періодичного медичного огляду працівника, ОСОБА_1 , лікар судово-медичної експертизи ОКЗ «СОБСМЕ» Д4 п.1.2, п.4.4, п.4.5.1, п.4.5.2 пройшла періодичний медогляд відповідно до пунктів переліку шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища і трудового процесу при роботі з якими обов`язкові періодичні огляди працівників та переліку робіт для виконання яких є обов`язковим періодичні медичні огляди працівників у комісії КНП «Клінічна лікарня №4» СМР. Висновок комісії про стан здоров`я згідно ЗУ від 01.06.2010 року №2297-VI: Не придатний для роботи за професією лікар судово-медичної експертизи згідно наказу МОЗ України від 21.05.2007 №246, Д 4 п.4.5.2. Рекомендовано раціональне працевлаштування, консультація профпатолога (а.с.26-27).

Як вбачається із Заключного акта з додатками, за результатами періодичного медичного огляду працівників ОКЗ «СОБСМЕ» від 29 грудня 2023 року ОСОБА_1 підлягає переведенню на іншу роботу за станом здоров`я, не придатна до роботи на займаній посаді на підставі Д4 п.4.5.2 (а.с. 7779).

Наказом № 153-ОС від 30 грудня 2022 року позивачку було відсторонено від роботи зі збереженням заробітної плати з 02 січня 2023 року до подальшого вирішення питання працевлаштування. Підстава: Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників за 2022 рік та медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 86 (а.с. 30).

02 січня 2023 року ОСОБА_1 повідомлено що відповідно до Заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників за 2022 рік та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 86 їй протипоказана робота на посаді, яку вона обіймає. Вакантних посад, які б вона могла обіймати відповідно до свого фаху і кваліфікації, немає. Тому її буде звільнено з 02 січня 2023 року за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я з виплатою всіх компенсацій, передбачених законодавством про працю (а.с.31).

Наказом № 1-С від 02 січня 2023 року позивачку було звільнено з посади завідувача Охтирського районного відділення бюро судово-медичної експертизи за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я на підставі Заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників за 2022 рік та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 86 (а.с.32).

Наказом № 4-ОС від 04 січня 2023 року у зв`язку з виявленими обставинами (листком непрацездатності ОСОБА_1 від 02 січня 2023 року) скасовано наказ від 02 січня 2023 року № 1-С про звільнення ОСОБА_1 (а.с.33).

13 січня 2023 року позивачку повідомлено, що відповідно до Заключного акту за результатами періодичного медичного огляду працівників та медичної довідки про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 86 їй протипоказана робота на посаді, яку вона обіймає. Запропоновано посаду комірника, повідомлено що інших вакантних посад, які б вона могла обіймати до її фаху і кваліфікації у закладі немає. Роз`яснено що в разі відмови від переведення трудовий договір буде розірвано за п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я (а.с.34).

Позивачка відмовилась від переведення на посаду комірника, про що зазначено в позовній заяві та було повідомлено суд першої інстанції під час розгляду справи.

Наказом № 9-ОС від 13 січня 2023 року позивачку звільнено з посади завідувача Охтирського районного відділення бюро судово-медичної експертизи за п. 2 ст. 40 КЗпП України у зв`язку з виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок стану здоров`я та її відмовою від переведення на іншу роботу. Підстава: Заключний акт за результатами періодичного медичного огляду працівників за 2022 рік та медична довідка про проходження попереднього (періодичного) медичного огляду працівника № 86; повідомлення про переведення (а.с.35).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що, враховуючи обставину того, що ОСОБА_1 не могла продовжувати роботу на займаній посаді за станом здоров`я, згоди на переведення на іншу роботу не надала, тому дійшов висновку, що звільнення позивачки на підставі п. 2 ст. 40 КЗпП України проведене з дотриманням вимог трудового законодавства, тому вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивачки на роботі задоволенню не підлягають. Відповідно не підлягають задоволенню вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, які є похідними від вимоги про поновлення на роботі.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Звільнення із зазначених підстав допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (частина 2 статті 40 КЗпП України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в абзацах першому, третьому пункту 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді справ про звільнення за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу.

Невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі це документально підтверджена неможливість продовжувати виконання роботи працівником за умови, що така робота потребує певної кваліфікації чи стану здоров`я.

Згідно ч. 2 ст. 21 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації усіх форм власності не має права звільнити працівника у зв`язку з його захворюванням на туберкульоз, крім випадків, коли захворювання на туберкульоз є протипоказанням для роботи за професією, визначеною в переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним медичним оглядам, а переведення за його згодою на іншу роботу є неможливим. Перелік таких протипоказань встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги.

В даній справі встановлено та не заперечується позивачкою, що у бюро судово-медичної експертизи всі відділи та відділення працюють у шкідливих умовах і отримують доплату за цю роботу, окрім адміністративно-господарського персоналу, у зв`язку з чим проходять профілактичні огляди.

Відповідно до п. 1.5 Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я №246 від 21 травня 2007 року (далі Порядок № 246), з метою вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії конкретних шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу проводяться періодичні медичні огляди.

Заклад охорони здоров`я приймає рішення про профпридатність працівника, про що робиться запис у Картці працівника (п. 4.1.5. Порядку № 246).

Пункт 3.6. Порядку № 246 зобов`язує роботодавця не допускати до роботи працівників, яким за медичним висновком така робота протипоказана за станом здоров`я.

За результатами медичного огляду, проведеного у 2022 році, у зв`язку з тим, що у позивачки встановлено ВДТБ (01.11.2022) верхньої частки правої легені (вогнещевий), медична комісія дійшла висновку про її непридатність для роботи за професією лікаря судово-медичної експертизи, як такої що працює з шкідливими та небезпечними факторами виробничого середовища і трудового процесу визначеного 4.5.2 (Збудник туберкульозу (професійний контакт з туберкульозними хворими та біосередовищами) Додатку 4 Наказу Міністерства охорони здоров`я України №246 від 21.05.2007 Про затвердження Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій.

Не погоджуючись з медичною довідкою КНП «Клінічна лікарня №4» СМР від 16.12.2022 №86, якою позивачку було визнано не придатною для роботи за професією лікар судово-медичної експертизи згідно наказу МОЗ України від 24.05.2007 №246, Д 4 п.4.5.2. та рекомендовано раціональне працевлаштування, консультація профпатолога, ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з відповідним позовом.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 08 червня 2023 року у справі № 480/1338/23, яке набрало законної сили 11 липня 2023 року, в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР про визнання протиправним та скасування висновку, оформленого у формі № 86 від 16 грудня 2022 року про непридатність до роботи за професією лікар судово-медичної експертизи, зобов`язати здійснити повторний медичний огляд та надати обґрунтоване рішення відмовлено у зв`язку з необгрунтованістю (а.с. 104-106). Вказаним рішенням суду було встановлено, що висновок відділу медичних оглядів КНП «Клінічна лікарня № 4» СМР, оформлений у формі довідки № 86 від 16 грудня 2022 року про непридатність ОСОБА_1 до роботи за професією лікар судово-медичної експертизи видано у відповідності до вимог законодавства, у межах повноважень відповідача та за наявності до того підстав.

Отже, матеріалами справи підтверджується, що на момент виникнення спірних правовідносин стан здоров`я ОСОБА_1 перешкоджав продовженню роботи на займаній посаді. Від переведення на іншу запропоновану їй посаду вона згоди не надала, а тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що звільнення позивачки на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України проведене з дотриманням вимог трудового законодавства.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що медичною довідкою № 86 від 16 грудня 2022 року ОСОБА_1 була визнана непридатною для роботи за професією лікар судово-медичної експертизи та не було встановлено підстав для визнання її непридатною для роботи завідувачем відділення бюро судово-медичної експертизи, позаяк до посадових обов`язків завідувача Охтирським міжрайонним відділенням ОКЗ «СОБСМЕ» відноситься також систематичне надання судово-медичним експертам відділення консультативної, а при необхідності практичної допомоги у проведенні ними експертиз /досліджень; виконання особливо складних експертиз/досліджень (п.п. 3.3, 3.4 посадової інструкції), тобто виконання нею посадових обов`язків було неможливим саме через неможливість виключити подальший контакт зі збудником туберкульозу, що відповідно до графи 6 п. 4.5.2. додатку 4 до Порядку № 246 є медичним протипоказанням для хворих на туберкульоз будь-якої форми.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що у випадку тимчасової втрати працездатності звільнення не допускається, колегія суддів зауважує, що позивачкою не надано доказів, що на час її звільнення у неї був листок непрацездатності.

За встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення позивачки і поновлення її на посаді. Відповідно відсутні підстави для задоволення похідних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду по суті спору також не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального й процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, а направлені на переоцінку доказів, оцінених судом з додержанням норм процесуального права; колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Савченко Оленою Олександрівною, залишити без змін.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 30 січня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова