КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 355/812/21 Головуючий у 1 інстанції: Червонописький В.С.
провадження №22-ц/824/7119/2024 Головуючий суддя: Олійник В.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Головуючого судді: Олійника В.І.,

суддів: Гаращенка Д.Р., Сушко Л.П.,

при секретарі: Курченко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гарницького Павла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , до Баришівського районного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на дії/бездіяльність органу примусового виконання, -

в с т а н о в и в :

Представник ОСОБА_1 - адвокат Гарницький П.П. звернувся до суду зі скаргою на дії/бездіяльність органу примусового виконання Баришівського районного відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), мотивуючи свою заяву тим, що у Баришівському районному відділі державної виконавчої служби відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання їх спільної малолітньої дитини. Як зазначає скаржник, боржник їй погрожував та відмовлявся сплачувати аліменти.

27.12.2022 ОСОБА_1 , послухавши поради державного виконавця Беднарської Ю.П., написала розписку про те, що вона отримала від боржника грошову суму у розмірі 33 029,37 грн.

13.01.2023 року у своїй заяві державному виконавцю ОСОБА_1 просила не приймати до уваги вказану розписку та здійснити новий розрахунок заборгованості. Державний виконавець, посилаючись на те, що відсутні підстави для визнання розписки недійсною, повідомила ОСОБА_1 про те, що у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів. Такі дії державного виконавця ОСОБА_4 стягувач вважає неправомірними та просила суд зобов`язати її здійснити перерахунок аліментів без врахування написаної власноруч стягувачем розписки від 27.12.2022 року.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні скарги.

В апеляційній скарзі адвоката Гарницького П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким скаргу адвоката Гарницького П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 ,задовольнити.

Скаргу обґрунтовує тим, що суддя першої інстанції не надав належної оцінки доказу відкликання стягувачем розписки від 27.12.2022 року. Сама по собі розписка не є доказом сплати боржником заборгованості за аліментами, якщо стягувач написав заяву про її відкликання.

Крім того, в матеріалах справи відсутні будь-які документи на підтвердження факту сплати боржником коштів на утримання аліментів на дитину, факт чого повинно бути підтверджено належним чином, стягувач та її представник наполягали вважати написану розписку від 27.12.2022 року у присутності державного виконавця такою, яка написана під примусом, скориставшись тяжким моральним станом стягувача, дії першої та боржника, які підпадають під ознаки насилля та кримінальну відповідальність.

З листа Начальника Баришівського ВДВС Старецького М.І. вбачається, що в них| має підстав вважати недійсною написану стягувачем розписку 27.12.2022 року, про отримання від боржника грошових коштів, оскільки вони вважають, що інформація, яка написана в розписці, достовірна. Враховуючи дані обставини, повідомили, що, на даний час у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, та 27.12.2022 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з рахунків боржника та скасовані всі тимчасові обмеження.

Новий розрахунок заборгованості за аліментами до листа від 18.01.2023 року начальником Баришівського ВДВС не було додано.

Однак, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14.01.2022 року змінено судове рішення від 04.10.2016 року в справі №2/355/1161/16-ц, та змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину розміру з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання судового рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, суддя першої інстанції не взяв до уваги докази того, що аліменти на дитину державним виконавцем Беднарської Ю.П. почали нараховуватись невірно.

Учасники справи не скористались своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 містять розрахунок заборгованості від 10.06.2022 року №8198, розрахунок заборгованості від 24.10.2022 року №13106 та розрахунок заборгованості за аліментами від 27.12.2022 року, тому доводи скаржника про те, що дії державного виконавця є неправомірними, оскільки остання не здійснила перерахунок заборгованості по аліментам, є безпідставними.

Суд також відхилив доводи скаржника про те, що розписка про отримання від боржника коштів, складена стягувачем внаслідок погроз боржника та вмовлянь чи пропозицій державного виконавця, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження даного факту відносно стягувача, наприклад судового рішення/вироку суду, яким встановлено такі обставини.

Крім того, суд вірно зазначав, що предметом розгляду у даній справі є неправомірні дії державного виконавця, які полягає у невідкликанні розписки від 27.12.2022 року та небажанні повторно здійснити розрахунок заборгованості по сплаті аліментів, однак суд не зобов`язаний встановлювати обставини складання стягувачем розписки від 27.12.2022 року. Сам факт наявності розписки, з якої вбачається, що боржник надав стягувачеві в рахунок аліментів кошти у розмірі 33 029,37 грн., свідчить про виконання боржником рішення суду щодо сплати аліментів.

Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Судом встановлено, що 14.01.2022 року Баришівським районним судом Київської області ухвалено рішення у справі №355/812/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Баришівським районним судом Київської області видано стягувачу виконавчий листи від 14.03.2022 року.

На підставі вищевказаного виконавчого листа від 14.03.2022 року Державним виконавцем Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарською Ю.П. було відкрито виконавче провадження та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.07.2022 року.

У своїй заяві скаржник зазначав, що від початку 2022 року боржник ОСОБА_3 відмовився сплачувати стягувачу аліменти на утримання їхньої доньки та постійно погрожував стягувачу - ОСОБА_1 .

Встановлено, що 27.12.2022 року стягувач прийшла до державного виконавця ОСОБА_4 та повідомила про погрози, які надходили до неї від боржника, який відмовлявся сплачувати аліменти на утримання доньки.

Скаржник зазначає, що вислухавши стягувача, державний виконавець ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що боржник не сплачував жодної копійки стягувачу, запропонувала написати стягувачу розписку про отримання від боржника грошових коштів у сумі 33 029 грн 37 коп., текст, якої надиктувала стягувачу сама. Не усвідомлюючи свої дії та побоюючись погроз боржника, будучи в пригніченому моральному становищі, стягувач послухала пораду державного виконавця та написала вказану розписку.

13.01.2023 року через свого представника - адвоката Гарницького П.П. була подана заява державному виконавцю ОСОБА_4 про відкликання розписки від 27.12.2022 року та вжиття негайних заходів. У вказаній заяві від 13.01.2023 року стягувач просила державного виконавця не приймати до уваги розписку від 27.12.2022 року, написану стягувачем щодо отримання від боржника коштів у сумі 33 029 грн 37 коп., оскільки стягувач писала її, перебуваючи під моральним тиском. Стягувач просила провести новий розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням того, що боржник ОСОБА_3 перебуває у лавах Збройних Силах України та отримує стабільний дохід, з якого повинно бути проведені відрахування на сплату аліментів на утримання дитини.

З листа начальника Баришівського ВДВС Старенького М.І. від 18.01.2023 року, вбачається, що у державного виконавця не має підстав вважати недійсною написану стягувачем розписку 27.12.2022 року про отримання від боржника грошових коштів, оскільки державний виконавець вважає, що інформація, яка написана в розписці, достовірна. Враховуючи дані обставини, повідомили, що, на даний час, у боржника відсутня заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини, тому 27.12.2022 року державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з рахунків боржника та скасовані всі тимчасові обмеження. Новий розрахунок заборгованості за аліментами до листа від 18.01.2023 року начальником Баришівського ВДВС не було надано.

Скаржник вважає, що така поведінка державного виконавця ОСОБА_4 є протиправною та такою, що вводить стягувача в скрутне матеріальне становище.

У своїх письмових поясненнях Баришівський ВДВС заперечував проти задоволення скарги на наступних підставах.

На виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/355/253/22 від 14.03.2022 року про зміну способу стягнення аліментів, визначений рішенням Баришівського районного суд від 04.10.2016 року №2/355/1161/16-ц про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, що належить йому на праві власності. Державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. 27.12.2022 року до відділу з`явилася ОСОБА_1 та повідомила, що заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_3 відсутня. Жодних пояснень щодо погроз від боржника стягувачу державному виконавцю не надавалося. Після цього державним виконавцем було запропоновано стягувачу написати розписку щодо отриманих коштів, оскільки розділ XVI Інструкції з примусового виконання рішень говорить: «Розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із: ... заяв та (або) розписок стягувача».

Стягувач ОСОБА_1 надала державному виконавцю розписку та посвідчення особи, зазначивши у розписці, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.12.2022 року відсутня.

27.12.2022 державним виконавцем винесено постанову про зняття арешту з рахунків боржника та скасовано всі тимчасові обмеження.

Представником Баришівського ВДВС надано пояснення, що враховуючи все вищевикладене, у державного виконавця відсутні підстави не приймати до уваги розписку від 27.12.2022 року, написану стягувачем ОСОБА_1 щодо отримання від ОСОБА_3 коштів у сумі 33 029,37 грн.

Усі вищевказані документи, на які посилались сторони, наявні в матеріалах справи.

Також, матеріалами виконавчого провадження НОМЕР_1 встановлено, що 17.01.2023 року державним виконавцем ОСОБА_4 здійснено запит до Броварського РТЦК щодо боржника ОСОБА_3 про проходження ним військової служби у лавах Збройних Сил України.

02.02.2023 року надійшла відповідь про те, що ОСОБА_3 на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 не перебуває, на військову службу до лав Збройних Сил України не призивався та контракт з ним не укладався.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закону) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст.2 Закону виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Частиною 1 ст.18 Закону передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.4 ст.19 Закону сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно з п.4 Розділу ХVІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом МЮУ від 02.04.2012 року №512/5, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Частинами 1-4, 8 ст.71 Закону передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці.

В частині першій ст.195 Сімейного кодексу України визначений строк, за який нараховується заборгованість зі сплати аліментів - «час, протягом якого не проводилось їх стягнення», тобто аліменти не сплачувались взагалі або сплачувались у розмірі, меншому за мінімальний гарантований розмір, передбачений Сімейним кодексом України, а також суб`єкта (платник аліментів який отримує заробіток (доход) та базовий розмір (фактичний заробіток (доход) для нарахування заборгованості за аліментами.

Частина 2 цієї статті визначає іншого суб`єкта (платник аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу) та базовий розмір (середня заробітна плата працівника для даної місцевості) для нарахування заборгованості за аліментами. При цьому, у частині другій статті 195 СК України не зазначений строк, за який повинна нараховуватись заборгованість за аліментами, отже необхідно застосовувати строк, зазначений у частині першій цієї статті, оскільки законодавець вказав у частині 2 ст.195 СК України умови та складові визначення заборгованості за аліментами, які відрізняються від вказаних у частині першій цієї статті, а строк, за який нараховується заборгованість, не вказав, з метою уникнення зайвого повторення, тому що він залишається тим же, що і в частині першій - «час, протягом якого не проводилось їх стягнення».

Визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

За ч.3 ст.195 Сімейного кодексу України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено виключного переліку документів, які б підтверджували факт погашення боргу, чи надавали б право державному виконавцю піддавати сумніву власноручно написані стягувачами розписки про отримання ними коштів від боржника.

Суд першої інстанції вірно звертав увагу на те, що матеріали виконавчого провадження НОМЕР_1 містять розрахунок заборгованості від 10.06.2022 року №8198, розрахунок заборгованості від 24.10.2022 року №13106 та розрахунок заборгованості по аліментам від 27.12.2022 року. Таким чином, доводи скаржника про те, що дії державного виконавця є неправомірними, оскільки остання не здійснила перерахунок заборгованості за аліментами, є безпідставними.

Суд також вірно відхилив доводи скаржника про те, що розписка про отримання від боржника коштів, складена стягувачем внаслідок погроз боржника та вмовлянь чи пропозицій державного виконавця, оскільки матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження даного факту відносно стягувача, наприклад судового рішення/вироку суду, яким встановлено такі обставини. На підставі наведеного, посилання скаржника на те, що боржник їй погрожував, не свідчить про написання стягувачем розписки від 27.12.2022 року внаслідок вмовлянь чи пропозицій державного виконавця.

Крім того, предметом розгляду у даній справі є неправомірні дії державного виконавця, які полягають не у відкликанні розписки від 27.12.2022 року та небажанні повторно здійснити розрахунок заборгованості зі сплати аліментів. Також суд не зобов`язаний встановлювати обставини складання стягувачем розписки від 27.12.2022 року. Сам факт наявності розписки, з якої вбачається, що боржник надав стягувачеві в рахунок аліментів кошти у розмірі 33 029,37 грн, свідчить про виконання боржником рішення суду щодо сплати аліментів.

Положеннями Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено виключного переліку документів, які б підтверджували факт погашення боргу, чи надавали б право державному виконавцю піддавати сумніву власноручно написані стягувачами розписки про отримання ними коштів від боржників.

Державний виконавець згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» не наділений повноваженнями з`ясовувати обставини написання стягувачами розписок про отримання коштів в рахунок погашення боргу, зокрема, встановлювати їх безгрошовість та написання їх під тиском чи з погрозами насильства.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази про вручення підозри чи обвинувального акту або обвинувального вироку, який набрав законної сили, з приводу написання стягувачем розписки під тиском.

За ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до положень ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги адвоката Гарницького П.П., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та залишення без змін ухвали Баришівського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката Гарницького Павла Петровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 16 лютого 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 25 березня 2024 року.

Головуючий:

Судді: