РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Справа № 596/172/24

Провадження № 2-о/596/26/2024 Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду Митражик Е.М.

за участю: секретаря судового засідання Стасюк О.Д.

представника заявника адвоката Печінки П.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятині в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою адвоката Печінки Павла Володимировича, поданої в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Печінка П.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Швайківці, Чортківського району Тернопільської області, на строк шість місяців. Посилається на те, що вона є матір`ю двох малолітніх дітей- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 . 02 липня 2022 року заявниця уклала шлюб із ОСОБА_2 який без реєстрації проживав разом із нею в її власному будинку, спільних дітей не мають. Після одруження ОСОБА_2 перебував на військовій службі у військовій частині, що дислокується в Львівській області, а тому приїздив до заявниці нечасто, проте заявниці відомо що у зв`язку із систематичним зловживанням спиртними напоями ОСОБА_2 у період з травні-червні 2023 року перебував на стаціонарному лікуванні з приводу розладів психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю. Після звільнення з військової служби ОСОБА_2 , на початку вересня 2023 року почав проживати у будинку заявниці, проте продовжуючи зловживати спиртними напоями, став проявляти невмотивовану агресію та вчиняти сварки. Під час конфліктів принижував заявницю та її дітей, залякував їх погрозами застосування фізичного насильства.

01 жовтня 2023 року близько 10 години, перебуваючи у будинку заявниці у стані сп`яніння ОСОБА_2 під час чергового конфлікту, умисно наніс заявниці тілесні ушкодження, за що 26.10.2023 року вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області засуджений за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді штрафу. Після того, заявниця поставила перед ОСОБА_2 вимогу про залишення її будинку, на що він погодився та переїхав проживати до будинку своїх батьків в с. Швайківці, Чортківського району, однак в кінці листопада 2023 року, перепросивши у заявницю знову повернувся до її будинку.

Проте, 20 грудня 2023 року, близько 23 години, будучи у стані сп`яніння ОСОБА_2 під час словесного конфлікту, схопив лівою рукою за горло заявницю та став здушувати, а долонею правої руки наніс удар в ділянку перенісся заявниці, а також умисно наніс два удари ногою в область попереку, спричинивши їй фізичну біль, за що 18.01.2024 року вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області засуджений за ч.1 ст.126 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт.

Заявниця категорично заборонила ОСОБА_2 приходити до її будинку одночасно звернувшись до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. Разом із тим, 08 січня 2024 року близько 18 години ОСОБА_2 , перебуваючи у стані сп`яніння, без дозволу зайшов до будинку заявниці, де у нецензурній формі став принижувати заявницю та її дітей, висловлювати погрози фізичної розправи, а коли діти захищаючи маму висловили вимогу покинути будинок, ОСОБА_2 пригрозив спалити будинок разом із ними. Сприйнявши реально погрози ОСОБА_2 та з метою захисту життя свого та свої дітей, заявниця по телефону викликала працівників поліції, які припинили неправомірні дії ОСОБА_2 та склали щодо нього адміністративні матеріали за ч.1 ст. 173-2 КУпАП. Оскільки ОСОБА_2 раніше застосовував фізичне насильство до заявниці, а у даний час продовжує висловлювати погрози здійснити розправу, у неї посилились побоювання за життя та здоров`я своє і дітей, а так як вона не має іншої можливості убезпечити як своє життя і здоров`я так і своїх дітей, вжиті заявницею розумні та законні заходи для її захисту та покарання винного, в тому числі в рамках адміністративних справ та кримінального провадження, не дали очікуваного результату, тому змушена звернутись до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 шляхом встановлення заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків. Зокрема, встановлених п. 1 ч. 2 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» щодо: заборони перебування в місці спільного проживання із постраждалою ОСОБА_1 у будинку АДРЕСА_1 ; заборони наближатися на відстань ближче 100 м до місця проживання заявниці; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, належним чином повідомлена про день, час та місце слухання справи.

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Печінка П.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності в його відсутності, заявлені вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст. 350-5 ЦПК України справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Суд, заслухавши представника заявника адвоката Печінку П.В., дослідивши письмові докази по справі, вважає, що вимоги заявниці є підставними і підлягають до задоволення.

Згідно зі ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Так, Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Як визначає стаття 1 зазначеного Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру; психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Стаття 26 зазначеного Закону визначає, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Обмежувальний припис не може містити заходів, що обмежують право проживання чи перебування кривдника у місці свого постійного проживання (перебування), якщо кривдником є особа, яка не досягла вісімнадцятирічного віку на день видачі такого припису.

Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із ч. 3 ст. 26 Закону, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У п. 9 ч. 1 ст.1 Закону визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Законом визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 2 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань. Відповідно до п.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» постраждала особа має право на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства. Стаття 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод закріплює одну з фундаментальних цінностей демократичного суспільства. Вона категорично забороняє без будь-яких винятків катування, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження та покарання без огляду на обставини чи поведінку потерпілого, що висвітлюється у рішенні ЄСПЛ «A.V. v. Ukraine», n. 68177, «Enea v. Italy» [GC], n. 55182, «Idalov v. Russia» [GC], 91183.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановити, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінити ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 січня 2020 року в справі № 754/6995/19.

Судом встановлено, що з 02 липня 2022 року заявниця перебуває в зареєстрованому Гусятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) шлюбі з ОСОБА_2 .

З витягу з реєстру територіальної громади №2022/001131143 від 14.11.2022 року виданого Васильковецькою територіальною громадою та витягу №10 про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 16.01.2024 року виданого Васильковецькою сільською радою с.Коцюбинці, Чортківського району Тернопільської області слідує, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 10.11.2001 року по т.ч; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 14.11.2018 року по п.ч.; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 07.04.2011 року по т.ч.; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 31.07.2015 року по т.ч.; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 з 09.11.1992 року по т.ч.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 26.10.2023 року в справі №596/1706/23, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 680 гривень 00 копійок. Згідно вироку, «реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року, застосувавши фізичне насильство, стоячи справа до дружини ОСОБА_1 , умисно правою рукою наніс один удар в черевну ділянку живота потерпілої».

Вироком Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.01.2024 року в справі №596/117/24, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин. Згідно вироку, «реалізуючи свої злочинні наміри, спрямовані на завдання ударів, ОСОБА_2 в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року, застосувавши фізичне насильство, стоячи з лівого боку на колінах на ліжку схопив лівою рукою за горло почав здушувати та долонею правої руки наніс один удар в ділянку перенісся потерпілій ОСОБА_1 . В результаті вказаних дій ОСОБА_1 , відчувала фізичну біль. Після наведеного, не зупиняючись на скоєному ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії, стоячи біля ліжка наблизившись до ОСОБА_1 , зі сторони спини коли остання знаходилася в положенні лежачи на лівому боці, умисно, однією із ніг, наніс два удари в ділянку попереку».

Окрім того, ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2 КУпАП, в томі числі щодо вчинення відносно своєї дружини ОСОБА_1 домашнього насильства психологічного характеру. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи, що факт вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно ОСОБА_1 доведено матеріалами справи та беручи до уваги наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису та її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа ОСОБА_2 .

З огляду на вказані обставини, суд доходить до висновку про необхідність видачі стосовно ОСОБА_2 обмежувального припису та застосування заходів тимчасового обмеження прав останнього, а тому заява про видачу обмежувального припису підлягає задоволенню.

В силу вимог ч.3 ст.350-5ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

На підставі викладеного,ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268, 273, 350-6, 352-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Печінки Павла Володимировича (на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги №017/04.2/210 від 10.01.2024 року), який діє в інтересах ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), заінтересована особа ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель с.Швайківці, Чортківського району Тернопільської області) про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя с.Швайківці, Чортківського району Тернопільської області на строк 6 (шість) місяців.

Встановити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 : заборонити перебувати в місці проживання із постраждалою ОСОБА_1 , у будинку АДРЕСА_1 ; заборонити наближатися на відстань 100 метрів до вказаного місця проживання заявниці; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявницю, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Строк дії обмежувального припису обчислювати з дня ухвалення рішення.

Про видачу обмежувального припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Копії рішення суду вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення.

Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копія рішення суду надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 09 лютого 2024 року.

Суддя Елла МИТРАЖИК