Справа №442/624/24
Провадження №2-о/442/124/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.

з участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дрогобичі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Відділ служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицького міської ради, ОСОБА_2 , Дрогобицький районний територіальний центр комплектування та соціально підтримки про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що він самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрутнування заяви покликається на те, що він з 09.08.2007 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від даного шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_4 . Через особисті неприязні відносини та постійні конфлікти мати дитини фактично проживає окремо від неї, а саме в АДРЕСА_2 , а син проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Оскільки неповнолітній син повністю знаходиться на його утриманні, він звернувся до Відділу-Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради із заявою про обстеження умов його проживання. На підставі проведеної перевірки складено відповідний Акт обстеження умов проживання від 02.01.2024 та підтверджено, що дитина забезпечена усіх необхідним для повноцінного розвитку та виховання дитини. Встановлення даного факту є необхідним для можливого подальшого оформлення документів щодо соціальної допомоги на дитину, яка виховується тільки одним із батьків, а також щодо переміщення дитини без документального оформлення згоди матері, яка не проживає разом з ними.

Ухвалою суду від 24.01.2024 прийнято до розгляду дану заяву, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного провадження, призначено розгляд справи на 21.02.2024.

На підставі ухвали суду від 21.02.2024 до участі в справі залучено заінтересовану особу - Дрогобицький районний територіальний центр комплектування та соціально підтримки, розгляд справи відкладено на 28.02.2024.

Заявник в судове засідання не з`явився, попередньо подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник Відділу-служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради та ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, подавши суду заяви про проведення розгляду справи без їх участі, просять заяву про встановлення факту задоволити.

Представник Дрогобицький районний територіальний центр комплектування та соціально підтримки подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та повідомив, що жодної заінтересованості у розглядів даної справи Дрогобицького районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки немає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що заяву слід задоволити, виходячи з наступного:

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.08.2007 у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №412.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_3 .

З довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні / будинку осіб №012607/38-2023 вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані та проживають: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Як вбачається з акту обстеження умов проживання вказаної вище квартири від 02.01.2024 в ній створено усі необхідні умови для забезпечення виховання та розвитку дитини. Дитина забезпечена сезонним одягом, взуттям, шкільним приладдям та усім необхідним для проведення дозвілля.

ОСОБА_5 , батько ОСОБА_1 та дідусь ОСОБА_3 , своєю заявою підтвердив, що онуком тривалий час опікується лише батько. Він створює для нього необхідні умови для проживання, забезпечує усі потреби пов`язані з навчанням у школі та заняттях у спортивній школі з велоспорту. Вони часто втрьох їздять на змагання по Україні, так як він був старшим тренером та майстром спорту з велоспорту. На даний час бере участь в перегонах як ветеран у класі «Мастерс». З середини 2022 року ОСОБА_4 проживає зі своїм батьком.

Зазначені обставини підтвердила своєю заявою й хресна мама ОСОБА_3 ОСОБА_6 .

Згідно з довідки Спеціалізованої дитячо-юнацької школи олімпійського резерву з велоспорту «Медик» №18 від 14.02.2024 ОСОБА_3 систематично відвідує тренування та приймає участь у змаганнях обласного та всеукраїнського рівнів. Його батько ОСОБА_1 , протягом багатьох років всіляко підтримує їхню школу на добровільних засадах, надає велику допомогу в плані ремонту та профілактики спортивних велосипедів, приймає активну участь в спортивному житті школи. Систематично приймає участь в тренувальному, виховному процесах сина і інших спортсменів. Регулярно спільно з сином приймає участь а тренувальному та змагальних процесах.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ч.ч.2, 7-9 ст.7СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Відповідно до статей 18, 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За приписами ст.9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», її місця у взаємовідносинах між батьками. У цьому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагодійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права, практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які наділяли б будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно з ч.1ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 1Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Судом встановлено, що даний спір не пов`язаний з вирішенням спору про право. Беззаперечно встановлено, що заявник самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , а тому заявлені вимоги є підставними в повній мірі та такі, що підтверджуються належними доказами та відповідатиме найкращим інтересам дитини.

Згідно з ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків,передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи те, що встановлення факту матиме для заявника юридичні наслідки, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, суд вважає доведеним той факт, що заявник самостійно виховує та утримує малолітню доньку, а тому вважає за необхідне заяву задовольнити.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 264, 280-282 ЦПК України, -

ухвалив:

Заяву задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відділ-Служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, м. Дрогобич Львівської області, пл. Ринок , 1, .

Дрогобицький районний територіальний центр комплектування та соціально підтримки, код 09925550, адреса: Львівська область, м.Дрогобич.

Суддя Павлів З.С.