Справа № 515/1857/23
Провадження № 2/513/236/24
Саратський районний суд Одеської області
22 січня 2024 року Суддя Саратського районного суду Одеської області Рязанова К.Ю., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ спільного майна в натурі, -
у с т а н о в и л а:
До Саратського районного суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ спільного майна в натурі, на підставі розпорядження в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 грудня 2023 року .
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 17 січня 2024 року позовну заяву передано на розгляд судді Рязановій К.Ю.
Перевіривши матеріали позовної заяви та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статей 175, 177 ЦПК України з огляду на таке.
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
У відповідності до п.п. 3, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
За приписами ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
У позовній заяві позивач просить виділити йому в натурі 12/30 частки домоволодіння, що знаходиться за АДРЕСА_1 , як окремий об`єкт права власності будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що складається з: житлового будинку під літ. "Б" - загальною площею і. житловою площею 52,7 кв.м;. Сарай під літ. "Д","Е", "И", "К", "Л"; Гараж під літ. "З"; під літ. "М", Підвал під літ. "в".
Позов подано як позов немайнового характеру, не вказано ціни позову, відповідно, долучено квитанцію про сплату судового збору за позовну вимогу немайнового характеру в розмірі 1073,60 грн.
Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм в певних частках майном, яке становить єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою у праві власності на спільне майно в цілому.
Згідно із частинами третьою-четвертою статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
За змістом статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.
Майновий позов (позовна заява майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну, а категорію майнових спорів складають, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання на договірній чи позадоговірній основі. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.
Такий висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 916/1220/17.
Враховуючи, що в даному випадку, позивач просить виділити йому в приватну власність частку домоволодіння, тобто майна, що піддається грошовій оцінці, даний позов є позовом майнового характеру.
Відповідно до статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» документом, який підтверджує вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору є звіт про оцінку майна.
У порушення вимог вказаних норм, позивачем у позовній заяві не вказану ціни позову, та не долучено жодних документів, які б містили відомості про оцінку даного об`єкта нерухомості.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» у 2023 році прожитковий мінімум працездатних осіб з 1 січня становить 2684,00 грн.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Відсутність у позовній заяві ціни позову та відомостей про оцінку спірного об`єкта нерухомості, позбавляє суд можливості самостійно визначити ціну даного позову та визначити суму судового збору, яка підлягає сплаті позивачем за пред`явлення даного позову.
Таким чином, позивачу слід вказати ціну даного позову та доплатити судовий збір відповідно до вартості його частки в спільному частковому майні та ставки судового збору за позовну вимогу майнового характеру.
Крім того, в позовній заяві та долучених матеріалах, у відповідності до абз.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, відсутні повні відомості відповідачів по справі, що унеможливлює виконання судом вимог ст.187 ЦПК України.
Згідно ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначає недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Враховуючи викладене вище, суд дійшов до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.
На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,
п о с т а н о в и л а:
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про виділ спільного майна в натурі - залишити без руху.
Надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем ухвали суду.
У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу разом зі всіма доданими до неї документами.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя К. Ю. Рязанова