ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 січня 2024 року

м. Харків

справа № 638/12660/23

провадження № 22-ц/818/426/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Пенсійний Фонд України про встановлення факту, що має юридичне значення,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2023 року, постановлену суддею Цвірою Д.М.

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа заявнику.

Ухвалою Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2023 року у відкритті провадження відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для подальшого розгляду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі, висновки суду є передчасними.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що архівна довідка є документом архівної установи, оформленим відповідно до законодавства, що містить інформацію про предмет запиту на підставі архівних документів із зазначенням їх пошукових даних (стаття 1 Закону України «Про Національний архівний фонд та архівні установи»), тобто архівна довідка не є правовстановлюючим документом, а тому такий факт не може бути встановлений на підставі пункту 6 частини 1 статті 315 ЦПК України. Встановити факт належності архівної довідки на підтвердження тих чи інших обставин можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії.

Судова колегія погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Розглядом справи встановлено, що у травні 2023 року заявниця звернулась через Центр надання адміністративних послуг за призначенням пенсії за віком.

Рішенням Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області від 06.06.2023 р. відмовлено у призначенні пенсії з огляду на недосягнення заявницею на той час пенсійного віку, визначеного чинним законодавством України, та недостатність страхового стажу.

У вказаному рішенні було зазначено, що при розгляді питання про призначення пенсії не було взято до уваги довідки про факт роботи з 28.04.1992 по 25.11.1993 та з 27.12.1993 по 31.08.1995 рр. згідно довідок Харківського національного медичного університету №228/23 та 229/23 від 14.04.2023 р. з огляду на те, що прізвище у зазначених довідках не відповідає паспортним даним.

У подальшому, заявниця отримала у КП «Міський архів» додаткові документи для підтвердження страхового стажу та у зв`язку із досягненням 26.06.2023 р. пенсійного віку, повторно через Центр надання адміністративних послуг звернулася до органів Пенсійного фонду України для оформлення пенсії за віком.

Рішенням ГУ ПФ України в Одеській області від 31.08.2023 р. відмовлено у призначенні пенсії з огляду на недостатність у заявниці страхового стажу. Причиною відмови стало те, що до страхового стажу не було зараховано період навчання з 27.12.1993 по 31.08.1995 у клінічній ординатурі, оскільки згідно витягу з наказу від 30.06.1995р. №35-K, яка видана Харківським інститутом удосконалення лікарів, прізвище у наказі не відповідає прізвищу у паспорті на українській мові ( ОСОБА_1- ОСОБА_1 ).

Звертаючись до суду із заявою, ОСОБА_1 наголошувала, що до страхового стажу безпідставно не було зараховано період навчання у Харківському інституті удосконалення лікарів у клінічній ординатурі з 27.12.1993 по 31.08.1995 через те, що прізвище « ОСОБА_1 » у Архівних довідках Харківського медичного університету (є правонаступником Харківського інституту удосконалення лікарів) від 14.04.2023 р. за вих. №228/23 та від 18.08.2023 р. за вих. №570/23 зазначене неправильно з огляду на те, що наказ від 27.12.1993р. №134-К про зарахування заявниці на навчання до клінічної ординатури було складено російською мовою, а наказ від 30.06.1995р. №35-К про відрахування у зв`язку із закінченням навчання у Харківському інституті удосконалення лікарів - українською, а прізвище у цьому наказі було неправильно перекладено з російської мови українською. Ці документи складені на ім`я заявниці підтверджується наведеною у наказі від 27.12.1993р. №134-К про зарахування на навчання до клінічної ординатури датою народження; крім того, факт навчання у клінічній ординатурі у цьому навчальному закладі підтверджується посвідченням №1199 від 31.08.1995р.

Порядок розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в порядку окремого провадження визначений главами 1 і 6 розділу IV ЦПК України.

Окреме провадження є видом непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

Визначений у частині першій статті 315 ЦПК України перелік фактів, які можуть встановлюватися судом, не є вичерпним, оскільки згідно з частиною другою зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При цьому суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо:

згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав;

чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення;

заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

Питання про встановлення факту, що має юридичне значення, шляхом визнання належності заявниці архівної довідки як правовстановлюючого документу не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки пов`язане із доведенням наявності у заявника підстави для визнання за ним певного соціально-правового статусу, не пов`язане із будь-якими цивільними правами та обов`язками, їх виникненням, існуванням та припиненням.

Встановлення даного факту необхідне для зарахування трудового стажу заявниці, оскільки архівні довідки не були прийняті пенсійним фондом через наявність помилки у прізвищі заявниці.

Пенсійний фонд України (його територіальні органи) є суб`єктом владних повноважень, наділеним державою владними управлінськими функціями у сфері пенсійного забезпечення.

Відповідно за своїм предметом та можливими правовими наслідками такі вимоги пов`язані із публічно-правовими відносинами заявника із державою, а отже не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.

Встановити факт належності архівної довідки на підтвердження тих чи інших обставин можливо винятково під час розгляду справи у суді адміністративної юрисдикції у зв`язку із оскарженням рішення суб`єкта владних повноважень про відмову у призначенні пенсії. У адміністративній справі встановлення такого факту не є самостійною метою, а передумовою задоволення адміністративного позову. Аналогічні висновки висловлені Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у постанові від 23.05.2022 по справі № 539/4118/19 (провадження № 61-10777сво20).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності (п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Таким чином судом обґрунтовано відмовлено у відкритті провадження, оскільки справа належить до адміністративної юрисдикції.

Посилання апелянта на те, що суд при постановленні оскаржуваної ухвали, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, - спростовуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 02 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 24 січня 2024 року.