ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1605/23

Головуючий у першій інстанції Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/132/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Мамонової О.Є., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство Перший Український міжнародний

банк

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області у складі судді Кутового Ю.С. від 04 вересня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Корюківка, у справі за позовом Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року Акціонерне товариство Перший Український міжнародний банк звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Вимоги заявленого позову позивач обґрунтовував тим, що на підставі кредитного договору №701 від 24.06.2021 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_1 , відповідачу було видано кредит у сумі 85 230 грн. Позивач вказував, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином протягом тривалого строку, внаслідок чого заборгованість відповідача перед позивачем станом на 18.06.2023 року склала 103 285 грн. 04 коп., з яких: 60 366 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 7 грн. 58 коп. заборгованість за процентами; 42 911 грн. 28 коп. - заборгованість за комісією. Позивач зазначав, що ним була направлена на адресу відповідача письмова вимога, проте, заборгованість не була погашена відповідачем у встановлений строк. За наведених обставин, позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у сумі 103 285 грн. 04 коп., також позивач стави питання про відшкодування на свою користь 2 684 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 04.09.2023 року позовні вимоги АТ ПУМБ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено повністю. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ПУМБ заборгованість у сумі 103 285 грн. 04 коп. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ПУМБ 2 684 грн. витрат зі сплати судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04.09.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимог заявленого АТ ПУМБ до ОСОБА_1 позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року ухвалено судом при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, при цьому, викладені у рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи і належним чином не обґрунтовані, наявні у справі докази оцінені судом із порушенням вимог статті 89 ЦПК України. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що свої зобов`язання по кредиту вона виконувала до 24.02.2022 року, після чого припинила виконання кредитних зобов`язань, у зв`язку із відсутністю доходів від господарської діяльності, та відсутністю інших коштів на погашення заборгованості. Апелянт не погоджується із наданими позивачем розрахунками, при цьому, вважає, що позивач зловживає своїми правами, оскільки вона сплачувала і вже сплатила взяту у кредит суму та відсотки за користування кредитом, у розрахунку заборгованості позивач використовує не підтверджені докази способи нарахування заборгованості та здійснює розрахунок всупереч наданим ним же доказам, а саме, всупереч Публічної пропозиції АТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Із посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, апелянт стверджує, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні вимог заявленого позову з підстав його необґрунтованості. Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не врахував положення статті 617 ЦК України, невірно оцінив надану відповідачем довідку Торгово-промислової палати України, яка є у загальному доступі, та засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію та введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року. За доводами апелянта, суд першої інстанції послався на відсутність сертифікату, але у кредитному договорі із позивачем не вказано про обов`язковість даного сертифікату, тому суд дійшов невірного висновку щодо відсутності обставин форс-мажору, згідно яких строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії цих обставин. Апелянт вважає, що у справі відсутні докази кредитної заборгованості відповідача, при цьому, позивач не ознайомлював відповідача із Правилами надання споживчого кредиту та з Умовами та Правилами надання банківських послуг.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04.09.2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається із матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 24.06.2021 року ОСОБА_1 підписала заяву №701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.2, зворот - 3,зворот), згідно з якою:

- підписанням цієї заяви ОСОБА_1 беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ ПУМБ - pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (враховуючи всі зміни);

- ОСОБА_1 погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування підписанням цієї заяви вона підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених у цій заяві умовах;

- ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі в сумі 85 230 грн., в тому числі, на загальні споживчі цілі - 85 230 грн., для сплати разової комісії 00 грн. (п.п.1-3) строком на 24 місяці (п. 4), зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних (п.6), комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 % (п.5);

- підписуючи дану заяву, ОСОБА_1 уповноважила банк здійснити переказ суми споживчого кредиту, з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі, за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі (п.9);

- у вказаній заяві визначено: платіжні періоди: з 24.06.2021 по 24.06.2023; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 6 100 грн. щомісяця та 6 099 грн. 87 коп. (останній платіж); усього за 24 місяці 146 399 грн. 87 коп.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2 548 грн. 38 коп. щомісяця, та разом за весь період - 61 161 грн. 12 коп.; графік платежів, згідно з яким щомісячно погашається заборгованість за кредитом, за процентами за користування ним і щомісячна комісія; реквізити для погашення заборгованості за кредитом; реальна процентна ставка за кредитом - 76,8759%; загальні витрати за споживчим кредитом - 61 169 грн. 87 коп., загальна вартість кредиту - 146 399 грн. 87 коп.

24.06.2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 4), зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви №701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.06.2021 року.

В матеріалах справи міститься роздруківка Публічної пропозиції АТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 15.03.2021 року (а.с.6, зворот - 12), яка не містить підпису ОСОБА_1 .

Відповідно до платіжної інструкції від 24.06.2021 року (а.с.15), на кредитний рахунок ОСОБА_1 перераховано 85 230 грн. кредитних коштів за договором №701 від 24.06.2021 року.

У письмовій вимозі (повідомленні) АТ ПУМБ, адресованій ОСОБА_1 від 18.06.2023 року за вих.№78 (а.с.12,зворот - 14,зворот), яка була відправлена відповідачу рекомендованим листом через відділення поштового зв`язку, позивач вимагає від ОСОБА_1 негайно, не пізніше 30 днів з дня отримання цього повідомлення, погасити заборгованість по кредитному договору, що станом на 18.06.2023 року становить 103 285 грн. 04 коп. В даному повідомленні також зазначається, що у разі невиконання відповідачем вимог, які в ньому містяться, позивач буде змушений застосувати примусове стягнення заборгованості в судовому порядку.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 (а.с.15,зворот - 16,зворот), станом на 18.06.2023 року, ОСОБА_1 має перед позивачем заборгованість за укладеним кредитним договором в сумі 103 285 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 60 366 грн. 18 коп.; за відсотками 7 грн. 58 коп.; за комісією 42 911 грн. 28 коп.

Згідно даного розрахунку та виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с.17-18), фактично на погашення заборгованості відповідачем сплачено: 24 863 грн. 82 коп. - за кредитом, 6 грн. 23 коп. - за відсотками, 17 838 грн. 66 коп. - комісії, що разом складає 42 708 грн. 71 коп.

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року, задовольняючи вимоги заявленого АТ ПУМБ до ОСОБА_1 позову, суд першої інстанції, із врахуванням положень ч.1 статті 526, статей: 530, 629, 611, 625, 1054, 1048, 1049 ЦК України, та враховуючи, що відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином, при цьому, детальний розрахунок заборгованості, у тому числі, із рухом коштів на погашення кредиту, відповідачем жодним доказом не спростовано, дійшов висновку про обґрунтованість заявлених АТ ПУМБ позовних вимог. Посилання відповідача на форс-мажорні обставини, наслідком яких є невиконання договору, що в свою чергу підтверджується, на думку відповідача, листом Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року, суд першої інстанції вважав необґрунтованим, оскільки даний лист є загальним офіційним документом, та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому, суд першої інстанції вказав, що відповідач не була позбавлена можливості звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП, за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), із дотриманням порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що свої зобов`язання по кредиту вона виконувала до 24.02.2022 року, після чого припинила виконання кредитних зобов`язань, у зв`язку із відсутністю доходів від господарської діяльності, та відсутністю інших коштів на погашення заборгованості. Апелянт не погоджується із наданими позивачем розрахунками, при цьому, вважає, що позивач зловживає своїми правами, оскільки вона сплачувала і вже сплатила взяту у кредит суму та відсотки за користування кредитом, у розрахунку заборгованості позивач використовує не підтверджені докази способи нарахування заборгованості та здійснює розрахунок всупереч наданим ним же доказам, а саме, всупереч Публічної пропозиції АТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Із посиланням на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, апелянт стверджує, що позивачу необхідно відмовити у задоволенні вимог заявленого позову з підстав його необґрунтованості.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Приписами статей: 526, 530, 610; ч.1 статті 612 ЦК України регламентовано, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається із матеріалів справи, 24.06.2021 року ОСОБА_1 підписала заяву №701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.2, зворот - 3,зворот), згідно з якою:

- підписанням цієї заяви ОСОБА_1 беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ ПУМБ - pumb.ua в повному обсязі з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті договору, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (враховуючи всі зміни);

- ОСОБА_1 погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені договором комплексного банківського обслуговування послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування підписанням цієї заяви вона підтверджує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених у цій заяві умовах;

- ОСОБА_1 отримала кредит на споживчі цілі в сумі 85 230 грн., в тому числі, на загальні споживчі цілі - 85 230 грн., для сплати разової комісії 00 грн. (п.п.1-3) строком на 24 місяці (п. 4), зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних (п.6), комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99 % (п.5);

- підписуючи дану заяву, ОСОБА_1 уповноважила банк здійснити переказ суми споживчого кредиту, з цільовим призначенням на загальні споживчі цілі, за реквізитами, зазначеними при визначенні способу надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі (п.9);

- у вказаній заяві визначено: платіжні періоди: з 24.06.2021 по 24.06.2023; чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період - 6 100 щомісяця та 6 099 грн. 87 коп. (останній платіж); усього за 24 місяці 146 399 грн. 87 коп.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 2 548 грн. 38 коп. щомісяця, та разом за весь період - 61 161 грн. 12 коп.; графік платежів, згідно з яким щомісячно погашається заборгованість за кредитом, за процентами за користування ним і щомісячна комісія; реквізити для погашення заборгованості за кредитом; реальна процентна ставка за кредитом - 76,8759%; загальні витрати за споживчим кредитом - 61 169 грн. 87 коп., загальна вартість кредиту - 146 399 грн. 87 коп.

24.06.2021 року ОСОБА_1 підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 4), зміст якого узгоджується зі змістом вищевказаної заяви №701 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 24.06.2021 року.

В матеріалах справи міститься роздруківка Публічної пропозиції АТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 15.03.2021 року (а.с.6, зворот - 12), яка не містить підпису ОСОБА_1 .

Відповідно до платіжної інструкції від 24.06.2021 року (а.с.15), на кредитний рахунок ОСОБА_1 перераховано 85 230 грн. кредитних коштів за договором №701 від 24.06.2021 року.

Із вищенаведеного вбачається, що позивачем надано суду належні та допустимі докази укладення між сторонами даного спору 24.06.2021 року кредитного договору та отриманням відповідачем кредитних коштів на споживчі цілі, в сумі 85 230 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 0,01% річних.

Разом з тим, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Пунктом 5 умов заяви №701 від 24.06.2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також паспортом споживчого кредиту, які підписані сторонами, передбачено щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%.

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України Про захист прав споживачів (у редакції станом на 01.01.2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України Про споживче кредитування), кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10.06.2017 року набрав чинності Закон України Про споживче кредитування від 15.11.2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері. У зв`язку з чим у Законі України Про захист прав споживачів текст статті 11 викладено в такій редакції: Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України Про споживче кредитування.

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України Про споживче кредитування після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України Про споживче кредитування (10.06.2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України Про споживче кредитування.

Даного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 року у справі №496/3134/19, провадження №14-44цс21.

В пункті 5 умов заяви №701 від 24.06.2021 року про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписаної ОСОБА_1 , встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,99%, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України Про споживче кредитування.

За вищенаведених обставин, оскільки ОСОБА_1 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за Законом повинні надаватись безоплатно, апеляційний суд дійшов висновку, що положення пункту 5 кредитного договору, укладеного 24.06.2021 року між ОСОБА_1 та АТ ПУМБ щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно у розмірі по 2 548 грн. 38 коп., є нікчемними. За даних обставин, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісією, задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене вище, висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог до ОСОБА_1 в частині стягнення з неї на користь позивача 42 911 грн. 28 коп. заборгованості за комісією, є таким, що не узгоджується із вищевказаними приписами Закону, які регламентують спірні правовідносини.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_1 (а.с.15,зворот - 16,зворот), станом на 18.06.2023 року, ОСОБА_1 має перед позивачем заборгованість за укладеним кредитним договором в сумі 103 285 грн. 04 коп., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 60 366 грн. 18 коп.; за відсотками 7 грн. 58 коп.; за комісією 42 911 грн. 28 коп.

Згідно даного розрахунку та виписки по рахунку ОСОБА_1 (а.с.17-18), фактично на погашення заборгованості відповідачем сплачено: 24 863 грн. 82 коп. - за кредитом, 6 грн. 23 коп. - за відсотками, 17 838 грн. 66 коп. - комісії, що разом складає 42 708 грн. 71 коп.

Із наданого банком розрахунку заборгованості відповідача вбачається, що саме за узгодженою сторонами спору відсотковою ставкою, у розмірі 0,01% річних розраховано заборгованість ОСОБА_1 перед позивачем за відсотками.

Враховуючи вищевикладене, а також ту обставину, що фактично отримані відповідачем надані їй позивачем грошові кошти в добровільному порядку ОСОБА_1 банку не повернуті, а також приймаючи до уваги приписи статті 530 ЦК України, апеляційний суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, є обґрунтованими, у сумі 42 535 грн. 10 коп.

Надана позивачем роздруківка Публічної пропозиції АТ ПУМБ на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в редакції, що діє з 15.03.2021 року, (а.с.6, зворот - 12), не може бути належним доказом у справі, та не може бути прийнята до уваги апеляційним судом, оскільки вказана Публічна пропозиція не містить в собі підпису відповідача, при цьому, її зміст повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Відповідна правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

За наведених обставин, оскільки за період з 24.07.2021 року по 18.06.2023 року, банком без належних на те правових підстав була нарахована відповідачу комісія за кредитним договором на загальну суму 60 749 грн. 94 коп., з яких ОСОБА_1 сплачено 17 838 грн. 66 коп., які мали бути спрямовані на погашення відсотків та заборгованості за тілом кредиту, то загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором становить 42 535 грн. 10 коп., виходячи із розрахунку: 60 366 грн. 18 коп. (заборгованість по сумі кредиту) + 7 грн. 58 коп. (заборгованість по процентам) - 17 838 грн. 66 коп. (кошти, внесені відповідачем в рахунок сплати комісії) = 42 535 грн.10 коп.

Доводи апеляційної скарги вказують, що суд першої інстанції при розгляді даної справи не врахував положення статті 617 ЦК України, невірно оцінив надану відповідачем довідку Торгово-промислової палати України, яка є у загальному доступі, та засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію та введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022 року. За доводами апелянта, суд першої інстанції послався на відсутність сертифікату, але у кредитному договорі із позивачем не вказано про обов`язковість даного сертифікату, тому суд дійшов невірного висновку щодо відсутності обставин форс-мажору, згідно яких строк виконання зобов`язань відкладається на строк дії цих обставин.

Перевіряючи вказані доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У п.1 ч.1 статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що особа не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути, і ця подія завдала збитків.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (ч.2 статті 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні).

Відповідно до ч.1 статті 14-1 Закону України Про торгово-промислові палати в Україні, Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Єдиним належним документом, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), є сертифікат, виданий у порядку та на підставі статті 14-1 Закону Про торгово-промислові палати в Україні.

Лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року №2024/02.0-7.1 (а.с.35), є загальним офіційним документом та не містить в собі ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому, відповідач не була позбавлена можливості відповідного звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), дотримуючись порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

Ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Наявність сертифікату ТПП України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто, дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них, як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Водночас сторона, яка посилається на форс-мажор, з урахуванням умов договору у даній справі, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання.

Вказані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.06.2023 року у справі №910/8580/22.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 року у справі № 910/15264/21 зазначено, що саме ж повідомлення про форс-мажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча і форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти, що не отримає вчасно товар (роботи, послуги) та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем ОСОБА_1 не надано належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, щодо неможливості своєчасного виконання зобов`язання внаслідок форс-мажорних обставин, а також доказів інформування позивача про характер обставин, що виникли, і причинного зв`язку між такими обставинами та невиконанням зобов`язань за договором. Самі по собі обставини, на які посилається відповідач у доводах апеляційної скарги, у контексті вищезазначених приписів Закону, не можуть бути безумовною підставою для звільнення ОСОБА_1 від виконання обов`язків щодо сплати кредитних коштів.

Доказів відсутності у відповідача джерел доходу та відсутності можливості належним чином виконати зобов`язання, матеріали справи в собі не містять.

Приймаючи до уваги вищенаведене, норми права, які регулюють спірні правовідносини, та фактичні, документально підтверджені обставини справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 04.09.2023 року відносно того, що лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року є загальним офіційним документом, та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. При цьому, суд першої інстанції вказав, що відповідач не була позбавлена можливості звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП, за отриманням відповідного сертифіката про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), із дотриманням порядку, встановленого Регламентом ТПП України від 18.12.2014 року, саме за спірним зобов`язанням.

За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо безпідставності посилання відповідача на форс-мажорні обставини, про які зазначено у листі Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 року, як на підставу можливості невиконання зобов`язань за укладеним кредитним договором.

Враховуючи зазначене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04.09.2023 року необхідно скасувати в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення 42 911 грн. 28 коп. заборгованості за комісією, відмовивши у задоволенні позовних вимог банку у вказаній частині.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04.09.2023 року, змінити, частково задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, до 42 535 (сорок дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять) грн. 10 коп.

На підставі приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04.09.2023 року, в частині розподілу судових витрат, зменшивши суму понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, з 2 684 грн. до 1 100 (одна тисяча сто) грн. 44 коп., пропорційно до розміру задоволених позовних вимог АТ ПУМБ, а саме, 41%.

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 4 026 грн., що підтверджується фіскальним чеком від 03.10.2023 року (а.с.50,52). Оскільки апеляційну скаргу ОСОБА_1 апеляційним судом задоволено частково, а саме, на 59%, із позивача на користь відповідача необхідно стягнути в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених нею судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 375 грн. 34 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2023 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення 42 911 грн. 28 коп. заборгованості за комісією, відмовивши у задоволенні вказаної частини позовних вимог Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_1 .

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2023 року, змінити, частково задовольнивши позовні вимоги Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, та зменшивши розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, до 42 535 (сорок дві тисячі п`ятсот тридцять п`ять) грн. 10 коп.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2023 року в частині розподілу судових витрат - змінити, зменшивши суму понесених позивачем судових витрат по сплаті судового збору, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк, з 2 684 грн. до 1 100 (одна тисяча сто) грн. 44 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства Перший Український міжнародний банк на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 2 375 грн. 34 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 19.01.2024 року.

Головуючий: Судді: