ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/6523/23 Провадження 2-о/636/9/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 місто Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Буніна Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Бруславської В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Чугуївська міська рада Харківської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту постійного її проживання із спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . На час смерті матері заявник проживала разом з нею оскільки її мати потребувала догляду через погане здоров`я. Після смерті своєї матері заявник звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з пропуском строку для звернення. Позивач звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з відповідною заявою в рамках окремого провадження, однак заяву залишено без розгляду, оскільки вбачається спір про право. Тому позивач звернулася до суду з відповідною позовною заявою.

Заявник ОСОБА_1 надала суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Чугуївської міської ради Харківської області, надав до суду письмову заяву, в якій просить суд розглядати справу без її участі та винести рішення відповідно чинного законодавства.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Батьками заявника ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) є ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , від 13.11.1973 заявник ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6 , та її присвоєно прізвище « ОСОБА_7 » (а.с. 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , актовий запис № 22 (а.с. 8).

Відповідно до довідки, виданої 17.11.2023 Коробочкинським старостинським округом Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 на час смерті матері ОСОБА_2 проживали разом за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 13).

Згідно свідоцтва про право власності від 04.04.2000, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Коробочкинської сільської ради Чугуївського району Харківської області № 56 від 07.03.2000, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14).

21.11.2023 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Юрченко О.М. із заявою про оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона не подала заяву про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , згідно з встановленим шестимісячним терміном, та вважається такою, що її не прийняла, а також у зв`язку із тим, що нотаріус не може самостійно встановити факт проживання зі спадкодавцем (а.с. 12).

У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Згідно з пунктами 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Отже, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини після смерті останньої підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, а також письмовими поясненнями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є сусідами заявника та підтвердили факт, що ОСОБА_1 більше 10 років по день смерті матері проживала разом з нею за адресою: АДРЕСА_1 , здійснювала за нею догляд.

При цьому, суд звертає увагу на те, що відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем.

Так, Верховний Суд в постанові від 10 січня 2019 року у справі №484/747/17 зазначив, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч. 3 ст. 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Тому ВС погодився, що відсутність реєстрації місця проживання позивача за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем.

Суд ретельно вивчив наявні у справі докази та проаналізував вищезазначені факти, і приходить до висновку про встановлення факту проживання ОСОБА_1 із спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 отже, даний факт є підтвердженим.

Встановлення даного факту необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Таким чином, заявлені вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, оскільки надані заявником докази достовірно свідчать про її проживання разом з спадкодавицею ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини, тому вони підлягають повному задоволенню..

Керуючись ст.ст. 81, 263-265, 293-294, 315, 319 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Чугуївська міська рада Харківської області, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем, задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 на час відкриття спадщини, за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в загальному апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя