Справа №591/3417/23
Провадження № 2/591/555/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року Зарічний районний суд м. Суми у складі

головуючого - судді Сидоренко А.П.

з участю секретаря судового засідання - Чмуневич М.О.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м Суми в залі суду цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и в :

Представник Військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_3 та просить стягнути з відповідача майнову шкоду в сумі 588540 грн. 67 коп. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідач солдат резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_2 був зарахований в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 . Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 30 червня 2022 року № 166 відповідач з 30 червня 2022 року був призначений на посаду водія 2 зенітного ракетного відділення 1 зенітного ракетного взводу зенітної ракетної батареї військової частини НОМЕР_1 .

19 липня 2022 року під час переміщення в район виконання бойових завдань відповідач, керуючи автомобілем, який належить військовій частині НОМЕР_1 , скоїв дорожньо-транспортну пригоду , в результаті якої військовослужбовці, які перебували в салоні автомобіля, отримали тілесні ушкодження, а автофургон зазнав значних механічних пошкоджень. Посилаючись на те, що відповідач по необережності, не вибрав на проїздній частині дороги небезпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки на проїздній частині дороги, не впорався з керуванням, з`їхав в кювет та допустив перекидання транспортного засобу, тим самим пошкодив майно військової частини, просить стягнути майнову шкоду у виді витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 травня 2023 року відкрите провадження у вказаній справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

В судове засідання з`явився представник позивача та представник відповідача.

Відповідач, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не з`явився.

Під час судового засідання порушувалося питання про закриття провадження у справі за вказаним позовом з тих підстав, що позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Представник позивача заперечував проти цього, представник відповідача при вирішенні цього питання покладався на розсуд суду.

Вислухавши думку осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із частиною першою статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

За наслідками розгляду справи № 818/1688/16 (постанова від 5 грудня 2018 року) Велика Палата Верховного Суду з метою встановлення чіткого критерію визначення юрисдикції спорів щодо відшкодування шкоди/стягнення збитків, завданих особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень, відступила від висновку, викладеного, зокрема, й у постанові від 20 червня 2018 року у справі №815/5027/15 виходячи з таких міркувань.

У випадку зобов`язання особи, яка перебуває на посаді державної/публічної служби, відшкодувати шкоду або збитки, завдані внаслідок виконання нею службових/посадових обов`язків, перед судом обов`язково постане питання не лише встановлення обсягу завданої шкоди/збитків, а й оцінки правомірності дій такої особи.

Водночас у рамках цивільного процесу суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному процесі в силу приписів статті 19 КАС, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, й питаннями відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди/збитків, навіть якщо притягнення її до відповідальності шляхом подання відповідного позову про стягнення такої шкоди/збитків відбувається після її звільнення з державної служби.

Ураховуючи наведене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спір у цій справі щодо відшкодування державі в особі військової частини НОМЕР_3 шкоди, завданої ОСОБА_1 шляхом втрати майна під час здійснення ним повноважень, пов`язаних з проходженням військової (публічної) служби, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів.

Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі № 813/1045/18.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач посилається на те, що матеріальна шкода завдана відповідачем внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В той же час, зі змісту ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 03 жовтня 2022 року у справі № 478/796/22 відносно відповідача ОСОБА_3 закрите кримінальне провадження за обвинуваченням за ч. 1 ст. 415 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

У відповідності до ст. 415 КК України передбачена кримінальна відповідальність за порушення правил водіння або експлуатації бойової, спеціальної чи транспортної машини, що спричинило потерпілому середньої тяжкості чи тяжкі тілесні ушкодження або загибель потерпілого.

Відомості, які б вказували на те, що в рамках кримінального провадження внесеного в ЄРДР №0000339 встановлено обставини завдання матеріальної шкоди позивачу, внаслідок чого відповідача притягнуто до відповідальності, відсутні.

В той же час підстави та порядок притягнення військовослужбовців та деяких інших осіб до матеріальної відповідальності за шкоду, завдану державному майну, у тому числі військовому майну, майну, залученому під час мобілізації, а також грошовим коштам, під час виконання ними службових обов`язків встановлено Законом України «Про матеріальну відповідальність військовослужбовців та прирівняних до них осіб за шкоду, завдану державі» від 03 жовтня 2019 року №160-IX (далі - Закон №160-IX).

За змістом пунктів 4, 5 частини 1 статті 1 Закону №160-IX матеріальна відповідальність - вид юридичної відповідальності, що полягає в обов`язку військовослужбовців та деяких інших осіб покрити повністю або частково пряму дійсну шкоду, що було завдано з їх вини шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків, а також додаткове стягнення в дохід держави як санкція за протиправні дії у разі застосування підвищеної матеріальної відповідальності; пряма дійсна шкода (далі - шкода) - збитки, завдані військовій частині, установі, організації, закладу шляхом знищення, пошкодження, створення нестачі, розкрадання або незаконного використання військового та іншого майна, погіршення або зниження його цінності, а також витрати на відновлення чи придбання військового та іншого державного майна замість пошкодженого або втраченого, надлишкові виплати під час виконання обов`язків військової служби або службових обов`язків. До шкоди не включаються доходи, які могли бути одержані за звичайних обставин, якщо таких збитків не було б завдано.

Підстави та умови притягнення до матеріальної відповідальності визначені статтею 3 Закону №160-IX, згідно частини 1 якої підставою для притягнення до матеріальної відповідальності є шкода, завдана неправомірним рішенням, невиконанням чи неналежним виконанням особою обов`язків військової служби або службових обов`язків, крім обставин, визначених статтею 9 цього Закону, які виключають матеріальну відповідальність.

За приписами частини 2 цієї статті умовами притягнення до матеріальної відповідальності є: 1) наявність шкоди; 2) протиправна поведінка особи у зв`язку з невиконанням чи неналежним виконанням нею обов`язків військової служби або службових обов`язків; 3) причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і завданою шкодою; 4) вина особи в завданні шкоди.

Розділом II Закону №160-IX визначено види матеріальної відповідальності: обмежена матеріальна відповідальність, повна та підвищена матеріальна відповідальність.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону №160-IX особа несе матеріальну відповідальність у повному розмірі завданої з її вини шкоди в разі:

1) виявлення нестачі, розкрадання, умисного знищення, пошкодження чи іншого незаконного використання військового та іншого майна, у тому числі переданого під звіт для зберігання, перевезення, використання або для іншої мети, здійснення надлишкових виплат грошових коштів чи вчинення інших умисних протиправних дій;

2) виявлення факту приписки в нарядах чи інших документах фактично не виконаних робіт, викривлення звітних даних або обману держави в інший спосіб;

3) завдання шкоди у стані сп`яніння внаслідок вживання алкоголю, наркотичних засобів або інших одурманюючих речовин;

4) вчинення діяння (дій чи бездіяльності), що мають ознаки кримінального правопорушення;

5) якщо особою надано письмове зобов`язання про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за забезпечення цілісності майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або для інших цілей.

Позивач Військова частина НОМЕР_1 , звертаючись до суду з вказаним позовом до відповідача ОСОБА_3 , порушує питання про стягнення майнової шкоди у виді пошкодження майна, завданої ним під час проходження військової служби.

Таким чином, спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди державі під час проходження публічної служби.

З огляду на вищезазначені вимоги закону, указані спори підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства як такі, що пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема, і питанням відповідальності за рішення, дії чи бездіяльність на відповідній посаді, що призвели до завдання шкоди.

За таких обставин вказаний позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином провадження у вказаній справі було відкрито помилково, та необхідно повідомити позивачу, що вказані позовні вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Роз`яснити позивачу його право звернутися з вказаною заявою в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з моменту її складання апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали виготовлено 22 січня 2024 року.

Суддя А.П.Сидоренко