Провадження № 4-с/761/64/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу ОСОБА_1 на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчук Костянтин Петрович,

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчука К.П., у якій просить визнати неправомірними дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження від 20.11.2023 р. та зобов`язати державного виконавця відновити виконавче провадження.

Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що у провадженні Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 761/15152/21, виданого 25.04.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель. 20.11.2023 р. державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Посилаючись на те, що він на роботі фактично поновлений не був, рішення суду не виконано, заявник вважає, що дії державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, а також й винесена ним відповідна постанова є неправомірними та такими, що порушують його права, а тому звернувся до суду з даною скаргою.

Ухвалою від 30.11.2023 р. скаргу прийнято до розгляду та призначено судове засідання.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених в скарзі та письмових поясненнях.

Представник заінтересованої особи АТ «НАЕК «Енергоатом» в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні в підстав викладених у відзиві на скаргу.

Заінтересована особа головний державний виконавець Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчук К.П. в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов його відзив на скаргу, зі змісту якого вбачається, що останній проти заявлених вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, тому суд вважає за можливе розглянути скаргу за відсутності заінтересованої особи головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчука К.П.

Вислухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що у провадженні Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) перебувало виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа № 761/15152/21, виданого 25.04.2023 р. Шевченківським районним судом м.Києва, про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель з 24.03.2021 р.

03.11.2023 р. головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчуком К.П. винесено постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження № НОМЕР_1.

20.11.2023 р. головним державним виконавцем Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчуком К.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_1 з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки рішення згідно з виконавчим документом фактично виконано в повному обсязі, що підтверджується наказом № 216-к від 21.02.2023 р. про поновлення на роботі ОСОБА_1 , який надано ДН «НАЕК «Енергоатом».

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо закінчення виконавчого провадження, а також й винесеної ним відповідної постанови, оскільки вона на роботі фактично поновлена не була, рішення суду не виконано, а тому вважає, що вказаними діями та рішенням державного виконавця порушуються її права.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, з метою примусового виконання рішення суду державним виконавцем 03.11.2023 р. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Як вбачається з матеріалів справи, ДП «НАЕК «Енергоатом», правонаступником якого є АТ «НАЕК «Енергоатом», на виконання постанови Київського апеляційного суду від 09.02.2023 р. та додаткової постанови Київського апеляційного суд від 17.02.2023 р. у справі № 761/15152/21 видано наказ від 21.02.2023 р. № 216-к «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 », яким скасовано наказ ДП «НАЕК «Енергоатом» від 22.03.2021 р. № 380-к «Про звільнення ОСОБА_1 », а також поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель з 24.03.2021 р.

21.02.2023 р. на підставі наказу від 21.02.2023 р. № 216-к в трудовій книжці ОСОБА_1 було зроблено запис за номером 22 про поновлення його на роботі на посаді заступника виконавчого директора з юридичних питань та супроводу процедур закупівель.

Приписами пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Частиною 2 статті 65 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 26.02.2020 р. в справі № 702/725/17, КЗпП України не містить визначення поняття «поновлення на роботі», як і не встановлює порядку виконання відповідного рішення. Частково умови, за яких рішення суду про поновлення на роботі вважається примусово виконаним, закріплені у статті 65 Закону України «Про виконавче провадження». Так, згідно з цією статтею рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Водночас у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 р. в справі № 711/8138/18 викладено правовий висновок про те, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Таким чином, оскільки судом встановлено, що боржником видно наказ про поновлення заявника на роботі, внесено відповідні відомості до його трудової книжки та допущено заявника до роботи, суд вважає, що рішення суду про поновлення на роботі було виконано боржником у повному обсязі, а тому у державного виконавця були наявні правові підстави для закінчення виконавчого з підстави, передбаченої п.9 ч.1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

При цьому суд не приймає до уваги посилання заявника на лист Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці від 28.09.2023 р. № Ц/1/1801-ЦА-23, оскільки він не є нормативно-правовим актом та має лише інформаційний характер.

За таких обставин, оскільки рішення було виконано в повному обсязі згідно з виконавчим документом, суд приходить до висновку, що під час вчинення дій та винесення постанови, які оскаржуються, головний державний виконавець Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчук К.П. діяв у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та в межах своїх повноважень, зокрема правомірно закінчив виконавче провадження з винесенням відповідної постанови, а тому суд вважає, що з боку головного державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Савчука К.П. права чи свободи заявника порушені не були, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні скарги на рішення державного виконавця, заінтересовані особи: Акціонерне товариство «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом», головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Савчук Костянтин Петрович.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя: