Справа № 372/3454/14-ц
Провадження 4-с-5/24
ухвала

Іменем України

22 лютого 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тиханського О.Б.

за участю секретаря Бойко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов, зацікавлені особи: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», -

ВСТАНОВИВ:

02.02.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із даною скаргою, у якій просила зобов`язати Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 на підставі постанови відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції від 09 квітня 2015 року в рамках виконавчого провадження № 47173616, реєстраційний номер обтяження 9482488. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 09.04.2015 року постановою державного виконавця було відкрито виконавче провадження №47173616 з примусового виконання виконавчого листа. 07.10.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Проте, будь-яких дій стосовно виконання такої постанови не вчинено, та на даний час не може бути вчинено. Вказане стало підставою для звернення до суду зі скаргою.

19.02.2024 на адресу суду надійшло заперечення на скаргу від Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області, в обґрунтування якого зазначили, що повернення виконавчого документа стягувану не є підставою для закінчення виконавчого провадження в порядку ст.. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» та в межах такого виконавчого провадження призводить до наслідків скасування вжитих заходів примусового виконання. Арешт майна боржника є заходом, який застосовується для забезпечення виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню, яке свідчить, що у випадку невиконання виконавчого документа про стягнення з боржника боргу за судовим рішенням немає підстав для зняття арешту з майна боржника відповідно до чинного законодавства.

В судове засідання представник скаржниці не з`явився, подав заяву про вирішення скарги без їх участі, вимоги скарги підтримують та просять їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, заяв, клопотань, відзиву до суду не направив, причини неявки суд не повідомив.

Представник Обухівського ВДВС в Обухівському районі Київської області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд скарги без їх участі, проти скарги заперечують та просять відмовити в повному обсязі, посилаючись на подані до суду заперечення.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 450 ЦПК України та на належність повідомлення заінтересованих осіб про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 жовтня 2014року рішенням Обухівського районного суду Київської області по справі №2-1189/24 позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за договором № 003-28629-211112 від 21.11.2012 року в розмірі 26 040 грн. 99 коп., що станом на 19.05.2014 року складається із заборгованості за тілом кредитом в розмірі 10 127 грн. 91 коп., заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 3 715 грн. 09 коп., заборгованості за відсотками в розмірі 2 823 грн. 85 коп., заборгованості за комісією в розмірі 9 374 грн. 14 коп., а також судові витрати в розмірі 260 грн. 41 коп., всього 26 301 грн. 40 коп.

15.01.2015 року Обухівським районним судом Київської області видано виконавчий лист № 2-1189/24 на підставі рішення від 16.10.2014 року.

09.04.2015 року постановою державного виконавця Обухівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ)ВП № 47173616 відкрито виконавче провадження та накладено арешт на майно боржника.

07.10.2015 року державним виконавцем ВДВС Обухівського РУЮ винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

19.01.2024 скаржниця ОСОБА_1 звернулась до зацікавленої особи з заявою про зняття арешту та заборон.

Листом № 7729 від 26.01.2024 року Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) зазначив, що задоволення заяви не можливе, питання відновлення чи подальшого завершення виконавчого провадження може бути врегульовано в судовому порядку, арешт може бути знятий за рішенням суду.

З довідки - інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 362529842 від 19.01.2024 року вбачається, що на все майно ОСОБА_1 накладено арешт державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Київській області на підставі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 47173616 від 09.04.2015 року.

Згідно зі статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV (далі - Закону № 606-XIV) державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV).

Відповідно до ст. 50 ч.1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції станом на час винесення постанови) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до статті 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника - юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, у разі повернення виконавчого документа стягувачу виконавче провадження не є закінченим, після якого могли б настати правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV.

Як вбачається із обставин справи, виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Обухівського районного суду Київської області від 16.10.2014 року (справа № 372/3454/14) постановою державного виконавця винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Суд, при розгляді поданої скарги, виходить з того, що боржником не конкретизовано, яка бездіяльність державного виконавця оскаржується по суті.

Оцінивши зміст скарги, суд приходить до переконання, що боржник має на увазі бездіяльність державного виконавця щодо відсутності вчинення процесуальних дій відносно зняття арешту. Проте, суд критично оцінює такі твердження боржника та вважає їх безпідставними. Оскільки надані боржником документи підтверджують вчинення державними виконавцями дій, які спрямовані на виконання виконавчого листа №2-1189/14 від 15.01.2015 виданого Обухівським районним судом Київської області.

Виходячи із вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема норми пункту 2 частини 1 статті 47 виконавче провадження підлягає поверненню стягувану у разі - відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Тому, як наслідок державний виконавець Обухівського відділу ДВС в Обухівському районі Київської області встановивши, що майно у боржника відсутнє, виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Суд таке рішенням державного виконавця вважає таким, що відповідає Закону.

Водночас боржником перед судом не доведено наявність інших порушень у діях чи бездіяльності державного виконавця, які можуть бути предметом розгляду по суті судом у даній категорії справ.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

Суд повинен реалізовувати своє основне завдання (стаття 2 ЦПК України), а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, суд вважає, що заявлені вимоги ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльність державного виконавцята зобов`язання скасувати арешт на все майно є необґрунтованими. Тому в задоволенні скарги необхідно відмовити повністю.

Керуючись ст. 55 Конституції України, ст. ст. 16, 19, 68-70, 74 Закону України "Про виконавче провадження", ст. ст. 27, 42, 447-451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дій державного виконавця неправомірними, скасування постанов, зацікавлені особи: Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ), Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-ти денний строк з дня її складення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.Б. Тиханський