Номер провадження: 22-ц/813/2394/24
Справа № 521/2300/23
Головуючий у першій інстанції Маркарова С.В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

25.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Таварткіладзе О.М.,

суддів: Заїкіна А.П., Погорєлової С.О.,

розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ільїна Алєксандра Ніколаєвіча на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року по цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Руслана Олеговича про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягувач: ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», -

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Р.О. відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, 13.09.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Ільїн А.Н. подав до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Ільїна А.Н. на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року залишено без руху з підстав недоведеності поважності підстав пропуску строку на апеляційне оскарження та несплати судового збору у сумі 536,80 грн.

Апелянту надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги у десять днів з дня отримання копії цієї ухвали. Роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали апеляційного суду.

Вказана ухвала апеляційного суду в частині невизнання зазначених апелянтом причин пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали поважними мотивована тим, що в апеляційній скарзі апелянт ставить питання про поновлення стоку на апеляційне оскарження ухвали суду з тих підстав, що копію оскаржуваного судового рішення він отримав 31.08.2023 року. Проте, згідно довідки про доставку електронного листа (а. с. 113) ухвала суду від 13.07.2023 року надіслана на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлена- 21.07.2023 року. Вказана електронна адреса відповідає електронній адресі, що зазначена як засіб комунікації з ОСОБА_1 . Отже, оскільки звертаючись у цій справі до суду першої інстанції, скаржник вказувала свою електронну адресу, тобто бажала та не заперечувала, щоб цей засіб комунікації використовувалися судом, і з урахуванням того, що ухвала суду від 13.07.2023 року була доставлена на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 - 21.07.2023 року, що підтверджено довідкою про доставку електронного листа, то апеляційний суд констатував, що вже 21.07.2023 року апелянт була обізнана про зміст оскаржуваної ухвали суду, проте з апеляційною скаргою на дану ухвалу суду скаржник звернулась через свого представника лише 13.09.2023 року, тобто з порушенням передбаченого ст. 354 ЦПК України строку.

На виконання вимог ухвали апеляційного суду апелянт надав заяву разом з квитанцією про сплату судового збору та заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду.

В заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали суду в порядку п. 2 ч. 2 ст. 354 ЦПК України та наголошує, що копія оскаржуваної ухвали суду вручена апелянту 31.08.2023 року. Щодо вручення судового рішення у справі шляхом його надіслання на електронну пошту, то скаржник вказує, що адреса електронної пошти, зазначена апелянтом у скарзі на дії приватного виконавця, не є офіційною електронною адресою апелянта у розумінні Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосудця від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21. Тобто, дата надіслання судового рішення на електронну адресу, яка не є офіційною, відповідно до приписів ст. 272 ЦПК України, не є датою вручення судового рішення. Фактичним днем вручення судового рішення від 13.07.2023 року у даній справі згідно п. 1 ч. 6 ст.272 ЦПК України є 31.08.2023 року - день, коли представник апелянта отримав копію відповідного судового рішення під розписку, яка міститься в матеріалах справи. Апелянт зазначає, що така правова позиція співпадає з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 року у справі № 548/467/20, відповідно до якої тлумачення норм ст. 272 ЦПК України дозволяє зробити висновок, що надіслання судового рішення у той чи інший спосіб учаснику справи є процесуальним обов`язком суду. Відомості про вручення (доставлення) рішення суду учаснику справи містяться у розписці про вручення, у повідомленні про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи. У разі відсутності таких відомостей судове рішення вважається не врученим. У той час, висновок, сформульований у постанові Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), не стосується порядку вручення судового рішення та застосування приписів ст. 272 ЦПК України.

Ознайомившись з заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, пропорційність, забезпечення права на апеляційний перегляд справи (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

Зі змісту ст. 354 ЦПК України вбачається, що апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша).

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя).

Згідно ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Матеріалами справи встановлено, що у лютому 2023 року ОСОБА_1 через свого представника Ільїна А.Н. звернулась до суду зі скаргою дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Руслана Олеговича про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягувач: ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

При поданні скарги до суду скаржник вказав у ній адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , як засіб комунікації з ОСОБА_1 (а. с. 1-2).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 лютого 2023 року дану скаргу залишено без руху, надано строк для усунення недоліків скарги (а. с. 9-10).

Вказану ухвалу районного суду надіслано скаржнику 10.02.2023 року засобами електронного зв`язку на вказану скаржником адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

У лютому 2023 року представник скаржника на виконання вимог районного суду подав до суду заяву, в якій знову вказав вищезазначену адресу електронної пошти, як засіб комунікації з ОСОБА_1 (а. с. 18).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 20 лютого 2023 року у справі призначено судове засідання для вирішення клопотання боржника про поновлення пропущеного процесуального строку, про що скаржника знову повідомлено засобами електронного зв`язку на вказану електронну пошту (а. с. 19, 20 зворотній бік).

У травні 2023 року адвокат Ільїн А.Н. в інтересах ОСОБА_1 подав до суду пояснення про обставини справи, де знову вказав адресу електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 , як засіб комунікації з ОСОБА_1 (а. с. 92).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 травня 2023 року поновлено боржнику ОСОБА_1 процесуальний строку, встановлений законом для звернення до суду зі скаргою. Прийнято скаргу до розгляду. Призначено дату судового засідання (а. с. 102-103).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року, що наразі оскаржується в апеляційному порядку, в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Р.О. відмовлено (а. с. 109-112).

З протоколу судового засідання від 13.07.2023 року вбачається, що дана ухвала суду постановлена судом першої інстанції в судовому засіданні, в якому брали участь представник ОСОБА_1 адвокат Ільїн А.М. та приватний виконавець Кракан Р.О. (а. с. 107-108).

Згідно довідки про доставку електронного листа ухвала суду від 13.07.2023 року надіслана на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доставлена до цієї електронної скриньки - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 113).

31.08.2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Ільїн А.Н. отримав копію ухвали, що вбачається з відповідної розписки в матеріалах справи (а. с. 114).

Апеляційний суд виходить з того, що надсилаючи ухвалу суду на електронну адресу учасника справи, що повідомлена ним в його процесуальних заявах, районний суд діяв правомірно і добросовісно, особливо в умовах, коли в країні введено режим воєнного стану.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 28 квітня 2023 року у справі № 904/272/22, згідно якої в умовах воєнного стану надсилання судових рішень на електронну пошту, яка зазначена учасником процесу в поданих ним документах як власна електронна адреса, є доцільним і спрямованим на досягнення мети, яка полягає у повідомленні учасника процесу про ухвалене судове рішення (пункт 6.8).

Також апеляційний суд враховує, що згідно ч. 6 ст. 272 ЦПК України, в редакції станом на час постановлення оскаржуваної ухвали, днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 761/42977/19 (провадження № 61-1933св22) зроблено висновок, що за змістом статті 14 ЦПК України для цілей цього Кодексу офіційною електронною адресою є електронна адреса, зареєстрована в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Згідно з пунктом 5.8 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21 (в редакції станом на час постановлення оскаржуваної ухвали), офіційна електронна адреса - це сервіс Електронного кабінету Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, адреса електронної пошти, зазначена користувачем в Електронному кабінеті Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, або адреса електронної пошти, зазначена в одному з державних реєстрів.

Апелянт посилається на те, що адреса електронної пошти, зазначена скаржником у скарзі на дії приватного виконавця, не є офіційною електронною адресою ОСОБА_1 .

Вказані доводи апелянта не спростовано матеріалами справи.

Разом з тим, у постановах Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22), від 27 квітня 2023 року у справі № 727/474/16-ц (провадження № 61-8157св22), від 26 квітня 2023 року у справі № 127/32270/21 (провадження № 61-12567св22), від 08 червня 2023 року у справі № 237/2273/14-ц (провадження № 61-522св23), від 21 червня 2023 року у справі № 757/30282/20 (провадження № 61-4550св23), від 19 липня 2023 року у справі № 947/7430/20 (провадження № 61-13210св22), на які містяться посилання в ухвалі апеляційного суду від 04.10.2023 року про залишення апеляційної скарги без руху, Верховний Суд наголошує, що якщо учасник надав суду електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши її у заяві (скарзі), то слід припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них.

З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності», тобто того, що особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Апеляційним суд приймає зауваження апелянта, що постанова Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18 (провадження № 61-8101св22) не стосується порядку вручення судового рішення, оскільки у цій справі Верховим Судом розглянуто випадок, коли на електронну адресу сторони були надіслані електронні листи з повідомленнями про розгляд справи. Крім того, у постанові від 27 квітня 2023 року у справі № 727/474/16-ц (провадження № 61-8157св22) Верховним Судом також розглянуто доводи учасників справи щодо порядку вручення судових повісток про дату, час та місце розгляду справи.

Між тим, у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2023 року у справі № 127/32270/21 (провадження № 61-12567св22), від 08 червня 2023 року у справі № 237/2273/14-ц (провадження № 61-522св23), від 21 червня 2023 року у справі № 757/30282/20 (провадження № 61-4550св23), від 19 липня 2023 року у справі № 947/7430/20 (провадження № 61-13210св22), Верховним Судом розглянуто випадки, коли на надані сторонами електронні адреси судом надіслано саме електронні копії судових рішень, та Верховний Суд прийшов до висновку про відповідність таких дій суду процесуальним нормам.

Разом з тим, апеляційний суд відхиляє посилання скаржника на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 04 травня 2022 року у справі № 548/467/20, у зв`язку тим, що за обставин, викладених у даній постанові, Верховний Суд прийшов до відповідних висновків через те, що матеріали справи не містили доказів отримання відповідачем чи його представником копії судового рішення в електронній формі, а містили лише лист районного суду, складений у простій письмовій формі, про направлення адвокату на запит матеріалів цивільної справи в електронному вигляді на вказану адвокатом електронну адресу.

В справі, яка переглядається, докази отримання скаржником ухвали районного суду наявні в матеріалах справи. Зокрема, як вже зазначалось, матеріали справи містять довідку про доставку електронного листа, згідно якої ухвала суду від 13.07.2023 року в електронному вигляді надіслана на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1, та доставлена до цієї електронної скриньки - 21.07.2023 року (а. с. 113).

Отже, доводи апелянта про те, що електронна адреса, на яку направлялась ухвала суду 13 липня 2023 року, не є офіційною електронною адресою скаржника, не заслуговують на увагу, оскільки суд, надсилаючи електронну копію ухвали суду засобами електронного зв`язку, діяв не в порушення правил, передбачених ст. 272 ЦПК України, а навпаки, на виконання вимог цього Кодексу, особливо в умовах воєнного стану. Натомість скаржник не проявив належної обачності та зацікавленості, не користувався засобами комунікації, які були ним зазначені під час подання процесуальних документів, про результати розгляду його скарги завчасно не цікавився.

Тому, за обставин даної справи апеляційний суд визнає наведені апелянтом підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження неповажними, у зв`язку з чим апелянту слід відмовити у відкритті апеляційного провадження у справі.

Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, ЄСПЛ, від 03.04.2008 року).

Слід також зазначити, що ЄСПЛ вказав, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 та N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із практики ЄСПЛ також випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Стаття 129 Основного Закону серед основних засад судочинства визнає принцип обов`язковості судового рішення.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

Отже, оскільки апелянтом не доведено поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення відповідно до ухвали Одеського апеляційного суду від 04 жовтня 2023 року, колегія суддів приходить до переконання, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ільїна А.Н. на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року - слід відмовити.

Слід зазначити, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 354, ч.4 ст. 357, п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, апеляційний суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Ільїна Алєксандра Ніколаєвіча на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 13 липня 2023 року по цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Кракана Руслана Олеговича про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, стягувач: ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Копію цієї ухвали надіслати особам, які беруть участь у справі, для відома.

Скаржнику надіслати копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження разом з апеляційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Судді Одеського апеляційного суду О.М. Таварткіладзе

А.П. Заїкін

С.О. Погорєлова