ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Харків

справа № 638/20567/21

провадження № 22-ц/818/222/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі - Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року у складі судді Хайкіна В.М.,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2021 року ОСОБА_4 , який діяв в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом після уточнення якого просив стягнути на свою користь: з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму несплаченого страхового відшкодування у розмірі 26489,60 грн, пеню у розмірі 5772,61 грн, 3 % річних в розмірі 794,69 грн, індекс інфляції у розмірі 5682,35 грн та моральну шкоду у розмірі 6700,00 грн; з ОСОБА_2 витрати з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП у розмірі 2000,00 грн та моральну шкоду у розмірі 6700,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилався на те, що 15 квітня 2021 року о 19 год. 50 хв. по вул. Клочківській, 159, міста Харкова відбулася дорожньо-транспортна пригода ) (зіткнення двох ТЗ) за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля Lexus RX300, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП вищезазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль Hyundai Accent є власністю позивача. Цивільно- правова відповідальність водія ОСОБА_2 перед третіми особами під час керування автомобілем Lexus RX300, застрахована у Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» за полісом №ЕР 201957929. 16.04.2021 позивач звернувся до представника страхової компанії у місті Харкові з повідомленням про ДТП, 27.04.2021 представник страхової компанії оцінювач ОСОБА_5 оглянув автомобіль потерпілого Hyundai Accent, склав протокол огляду транспортного засобу та провів фотофіксацію пошкоджень ТЗ. 07.06.2021 позивач подав представнику страхової компанії у місті Харкові заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив свої банківські реквізити. Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. 14.07.2021 страхова компанія перерахувала позивачу страхове відшкодування у розмірі 30063,47 грн. Позивач не погодившись з виплаченою відповідачем сумою страхового відшкодування та з розміром нанесеного збитку, розрахованого відповідачем, 22 липня 2021 року з метою встановлення дійсного розміру нанесеного збитку, звернувся до ФОП ОСОБА_6 з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження автомобілю Hyundai Accent. Цього ж дня страховій компанії та ОСОБА_2 було відправлено телеграми із запрошенням на огляд автомобіля, який був призначений на 29.07.2021, вартість послуг з проведення судової експертизи склала 2000,00 грн. Відповідно до висновку експерта від 28.08.2021 вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai Accent без врахування ПДВ складає 56553,07 грн. У серпні 2021 року позивач звернувся до страхової компанії із заявою, в якій просив ознайомити його з розрахунком про нанесений потерпілому матеріальний збиток внаслідок ДТП, а також надати копію цього розрахунку. Ознайомившись зі звітом виникло багато питань до оформлення самого звіту, порядку дослідження та до проведених в звіті розрахунків, так як оцінювач ОСОБА_7 пошкоджений автомобіль позивача не оглядав, а відповідно до п.5.1. Методики товарознавчої експертизи та оцінки КТЗ огляд автомобілю є обов`язковим, тому вищезазначений звіт виконаний з грубим порушенням законодавства про оцінку майна і не може бути доказом що підтверджує нанесений матеріальний збиток позивачу внаслідок ДТП.

02.09.2021 позивач подав страховій компанії заяву про доплату страхового відшкодування у розмірі 26489,60 грн, 28.10.2021 страхова компанія направила позивачу відповідь з відмовою у доплаті. 03.12.2021 позивачем було направлено страховій компанії досудову вимогу. 20.12.2021 страхова компанія надала відповідь на досудову вимогу з відмовою здійснювати доплату страхового відшкодування. Представник позивача зазначив, що страхова компанія зобов`язана доплатити позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 26489,60 грн та за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на це відшкодування сплатити пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла протягом періоду, за який нараховується пеня. Так як страхова компанія сплатила позивачу страхове відшкодування частково 14.07.2021, то саме з цієї дати починає нараховуватись пеня. Як зазначено представником позивача, також, позивачу діями відповідачів завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, вказана дорожньо-транспортна пригода значною мірою порушила психологічний стан позивача, стрес, який відчув позивач, не минув на час звернення з позовом до суду, позивач втратив спокій, відчував постійний страх, в нього постійні скарги на головний біль, головокружіння, загальну слабкість, поганий сон, роздратівливість, підвищену втомленість, що також потребує лікування. Лікування, реабілітація потребують значних витрат часу, що мало наслідком зміну звичайного ритму життя, оточуючі також звертали увагу на те, що у позивача змінився настрій, поведінка, що впливає на їх відношення до позивача, все це спричинило позивачу великі душевні страждання. Враховуючи, що законом не встановлений порядок розрахунку розміру моральної шкоди позивач вважає за розумне розрахувати розмір моральної шкоди у кратному розмірі до мінімальної заробітної плати та просить стягнути її зі страхової компанії на його користь. Також, діями відповідача ОСОБА_2 позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що позивач довгий час був позбавлений можливості використовувати свій автомобіль за призначенням, оскільки після ДТП передня частина автомобіля розбита та він став непридатним до експлуатації, кошти для його відновлення у позивача відсутні. Він для відновлення свого порушеного права ОСОБА_2 постійно був змушений звертатися за консультаціями до юристів, адвокатів, експертів. Заподіяна позивачу моральна шкода полягає у моральних переживаннях, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 5772 грн 61 коп, 3 % річних в розмірі 794 грн 69 коп, індекс інфляції у розмірі 5682 грн 35 коп, а всього стягнути 12249 грн 65 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП в розмірі 2000 грн 00 коп. Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 240 грн 98 коп. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 213 грн 65 коп. В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Рішення мотивовано тим, що з матеріалів справи вбачається, що ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» перераховано на рахунок ОСОБА_1 суму страхового відшкодування на загальну суму 56553,07 грн, що відповідає дійсній вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai Accent , д.н.з. НОМЕР_1 , тому сума недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 26489,60 грн стягненню на користь позивача не підлягає. Суд також зазначив, що понесені позивачем ОСОБА_1 витрати за проведення експертного дослідження з проведення оцінки нанесеного збитку внаслідок ДТП є підтвердженими належними та допустимими доказами в зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Суд зазначив, що моментом прострочення виконання грошового зобов`язання слід вважати день 14 липня 2021 року, а тому позивач має право на виплату пені відповідно до вимог п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за період з 14.07.2021 по 13.07.2022, також стягнення пені, не виключає можливість одночасного стягнення 3% річних та інфляційних витрат на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки вони є різними правовими інститутами.

Щодо моральної шкоди суд зазначив, що в якості доказів на підтвердження наявності підстав для відшкодування відповідачами позивачу моральної шкоди, позивачем жодного доказу суду не надано.

В частині відмови в стягненні витрат на правничу допомогу рішення мотивовано тим, що представником позивача не надано суду детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (відповідних розрахунків матеріали справи не містять), не надано доказів про оплату позивачем суми гонорару (винагороди) адвокату та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлених у встановленому законом порядку, (відповідних квитанція до прибуткового касового ордера, або платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документу, або касового чеку матеріали справи не містять), хоча, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входять до предмета доказування у справі.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на незаконність рішення просив рішення в частині відмови позивачу у задоволені позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди та стягнення з Страхової кампанії судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом помилково залишено поза увагою аргументи і доводи, які позивач зазначав у позовній заяві, у заяві про збільшення позовних вимог та у відповіді на відзив. Нанесена позивачу Страховою компанією моральна шкода полягає у душевних стражданнях останнього у зв`язку з тим, що страховик не виконав своє зобов`язання, передбачене Полісом та Законом належним чином, а саме неправомірно та безпідставно зменшив суму страхового відшкодування з 56553,07 грн до 30063,47 грн, тим самим викликав у позивача емоційну напруженість, хвилювання, дратівливість. Позивач втратив спокій, йому для відновлення своїх порушених прав необхідно було звертатися з відповідними заявами до Страховика, експертних установ, юристів, адвокатів та судових установ. Таким чином, позивач вважає доведеним факт задання йому діями Страхової кампанії моральної шкоди у розмірі 6700,00 грн., що являє собою мінімальний? розмір заробітної? плати, що діяв на час розгляду справи в суді та відповідає засадам розумності та справедливості, а також обставинам справи та наслідкам, що настали для позивача. Апелянт також зазначив, що нанесена йому діями ОСОБА_8 моральна шкода полягає у душевних стражданнях останнього у зв`язку з тим, що останній пошкодив належне позивачу майно. Позивач довгий час був позбавлений можливості використовувати свій транспортний засіб за призначенням, оскільки після ДТП передня частина автомобіля була розбита, внаслідок чого він став непридатний до експлуатації, коштів для його відновлення у позивача не було. Фактично позивач залишився без власних засобів пересування і це призвело до порушення нормальних життєвих зв`язків.

Також апелянт зауважив, що на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу ним були надані належні та допустимі докази, а саме: договір про надання правової допомоги, додаткову угоду до договору про надання правової допомоги, акт виконаних робіт, рахунок, ордер та свідоцтво адвоката. Згідно умов Додаткової угоди від 28 грудня 2021 року до Договору про надання правової допомоги від 10.11.2021 сторони погодили: п. 1. Адвокат зобов`язується скласти та подати до суду позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування, витрат на проведення оцінки нанесеного збитку, пені, 3% річних, індексу інфляції та моральної шкоди, представляти інтереси Клієнта в суді першої інстанції; п. 2. За правову допомогу, вказану в п. 1 цієї додаткової угоди, а також за представництво інтересів Клієнта Адвокатом в суді 1-ої інстанції по цивільній справі 10000 (десять тисяч) гривень; п. 3. Оплата Клієнтоми Адвокату здійснюється у формі післясплати після отримання на руки Адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3-х календарних днів з дня отримання зазначеного вище документа; 4. Гонорар сплачується на підставі виставленого Адвокатом Клієнту рахунку». гонорар (винагороду) в розмірі гонорару (винагороди) Клієнт сплачує Адвокату. Згідно Акту виконаних робіт від 30 грудня 2021 року: п. 1. Адвокатом повністю виконано умови договору про надання правової допомоги від 10.11.2021, а також умови додаткової угоди від 28 грудня 2021 року.

07.12.2023 до суду апеляційної інстанції від Голошви Г.В., яка діє в інтересах ПрАТ "СТРАХОВА КОМПАНІЯ "ПЗУ УКРАЇНА" надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому представник зазначила, що що рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18.09.2023 по справі №638/20567/21 в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заявленої моральної шкоди з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та витрат на правову допомогу відповідає фактичним обставинам справ, які були встановлені судом на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів в їх сукупності, їм дана належна оцінка з правильним застосуванням норм матеріального і процесуального права, тому підстави для скасування рішення, що оскаржується відсутні.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині стягнення моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, а тому судом апеляційної інстанції в іншій частині рішення не переглядалось.

Колегія суддів, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідність висновків суду, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Відповідно до вимогст.263 ЦПК України судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ст.264 ЦПК України судове рішення має відповідати в тому числі на такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає не в повній мірі.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи. 15 квітня 2021 року о 19 год. 50 хв. по вул. Клочківській, 159, міста Харкова відбулася дорожньо-транспортна пригода (зіткнення двох ТЗ) за участю автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та автомобіля Lexus RX300, д.н.з. НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП вищезазначені автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 червня 2021 року водія ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована у ПрАТ Страховій компанії «ПЗУ Україна» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР.201957929.

Згідно інформації з бази даних МТСБУ щодо поліса №ЕР.201957929, страхова сума за шкоду, ліміт за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн., франшиза - 0,00 грн.

16.04.2021 позивач звернувся до представника страхової компанії у місті Харкові з повідомленням про ДТП та подав відповідні документи.

27.04.2021 представник страхової компанії оцінювач Авдєєв Сергій Володимирович оглянув автомобіль потерпілого Hyundai Accent, склав протокол огляду транспортного засобу та провів фотофіксацію пошкоджень ТЗ.

07.06.2021 позивач відповідно до ст. 35 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав представнику страхової компанії у місті Харкові заяву про виплату страхового відшкодування, в якій зазначив свої банківські реквізити.

Згідно звіту №215.21Е, складеного оцінювачем ОСОБА_5 , про визначення вартості (розміру) збитків спричинених пошкодженням транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу складає 34045,16 грн. з ПДВ,

На підставі проведеної оцінки ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» визначила суму страхового відшкодування за шкоду завдану у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок ДТП, що становить 30063,47 грн. (34045,16 грн. 3981,69 грн.), де 34045,16 грн. вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу, 3981,69 грн. сума податку на додану вартість.

Відповідно до платіжної інструкції від 14 липня 2021 року за №00057975 суму страхового відшкодування в розмірі 30063,47 грн. ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» було перераховано на рахунок ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку судового експерта Бочарова Сергія Миколайовича №20С від 28 серпня 2021 року вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Hyundai Accent, д.н.з. НОМЕР_1 , складає 62542,75 грн. з урахуванням ПДВ та 56553,07 грн. без урахування ПДВ.

Дослідження судовим експертом Бочаровим С.М. проводилась на підставі договору, укладеного між ОСОБА_1 та суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_6 за №65/21 від 22.07.2021.

Відповідно до акту прийому-передачі робіт від 28 серпня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 вартість робіт з автотоварознавчого дослідження становить 2000,00 грн.

Відповідно до дублікату квитанції від 31.08.2021 за № 0.0..1 ОСОБА_1 перераховано ФОП ОСОБА_6 плату за автотоварознавче дослідження згідно виставленого рахунку за договором за №65/21 від 22.07.2021 року в розмірі 2000,00 грн., що підтверджує понесені позивачем ОСОБА_1 витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 2000,00 грн.

Відповідно до платіжної інструкції від 13 березня 2023 року за № 00091390 ПрАТ Страховою компанією «ПЗУ Україна» перераховано на рахунок ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 26489,60 грн.

Враховуючи проведені оплати проведені страховою компанією на користь позивача за платіжною інструкцією від 14 липня 2021 року за №00057975 на суму 30063,47 грн. та за платіжною інструкцією від 13 березня 2023 року за № 00091390 на суму 26489,60 грн., це є підтвердженням сплати страховою компанією позивачу суми страхового відшкодування в загальному розмірі 56553,07 грн.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України). Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч.2 ст. 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (ч.1 та п. 1 ч.2 ст.23 ЦК України).

Виходячи з положень ст.ст. 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому, як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (п. 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).

Згідно ст.23 ЦК моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП (стаття 28 Закону № 1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю).

Відповідач , який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж заподіяння шкоди життю та здоров`ю потерпілого.

Від часу ДТП пройшло більше року, у зв`язку із значним пошкодженням автомобіля позивач був позбавлений можливості використання такого транспортного засобу у власних (особистих) цілях через що позивач нервував, що викликало суттєві незручності і вимушені зміни у житті та безумовно спричиняло душевні страждання .

Позивач просить стягнути моральну шкоду, яка не охоплюється страховим відшкодуванням, оскільки не стосується шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого (згідно з ст. 23 Закону № 1961-IV) та не належить до шкоди, заподіяної майну (згідно з ст. 28 Закону № 1961-IV).

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Враховуючи викладене , глибину емоційних та моральних страждань, незручності і обмеження у зв`язку з порушенням звичайного способу життя та життєвих зв`язків , колегія суддів вважає вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 6700,00 грн підлягають задоволенню.

Водночас колегія суддів зазначає, що вимоги Позивача про стягнення з ПрАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» моральної шкоди у розмірі 6700,00 грн не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів такої шкоди, матеріали справи не містять підтвердження того, що дія ПрАТ призвели до моральної шкоди.

Разом з тим, заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на неправильне вирішення питання про розподіл судових витрат.

Встановлено, що повноваження Воробйова В.В., який діяв в інтересах позивача у дісній справі є адвокатом, що підтверджено даними свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю за №1465 та ордеру серії ХВ № 310 від 10.11.2021.

На підтвердження факту надання позивачу правової допомоги позивачем надано договір про надання правової допомоги від 10 листопада 2021 року, відповідно до умов якого адвокат зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги клієнту на умовах і в порядку, що визначені цим договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати необхідні для виконання цього договору. Порядок оплати надання правової допомоги (гонорару) та фактичних витрат, необхідних для виконання цього договору (конкретних доручень) регулюється додатковими угодами.

З додаткової угоди від 28 грудня 2021 року до договору про надання правової допомоги від 10 листопада 2021 року вбачається, що зміст доручення складається з наступного: адвокат зобов`язується скласти та подати до суду позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна», ОСОБА_2 про стягнення страхового відшкодування та представляти інтереси клієнта в суді першої інстанції. За правову допомогу, вказану в п. 1 цією додаткової угоди, а також за представництво інтересів клієнта адвокатом в суді 1 інстанції клієнт сплачує адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 10000,00 грн. Оплата клієнтом адвокату гонорару (винагороди) здійснюється у формі післясплати після отримання на руки адвокатом рішення суду за цим позовом протягом 3 календарних днів з дня отримання зазначеного вище документа.

В акті виконаних робіт від 30 грудня 2021 року зазначено, що адвокатом повністю виконані умови договору про надання правової допомоги від 10.11.2021, а також умови додаткової угоди від 28 грудня 2021 року, а саме: складено та подано до суду відповідну позовну заяву, здійснено представництво інтересів клієнта в суді 1 інстанції. За правову допомогу клієнт зобов`язаний сплатити адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 10000,00 грн.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини 1 і 3 статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

За змістом статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Згідно з частинами 1, 4, 5 і 6 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Про неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу позивачка заявляла у суді першої інстанції.

У частині 3 статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Отже, ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: їх дійсність, необхідність, розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватноправових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.

Такі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 17 листопада 2023 року у справі № 754/7992/20.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Тому при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19), а тому висновки суду першої інстанції стосовно того, що позивачем проведено фактичну оплату гонорару адвокату є помилковими.

Колегія суддів вважає обґрунтованими доводи позивача щодо незаконної відмови в стягненні витрат на професійну правничу допомогу, проте зазначає, що враховуючи завдання цивільного судочинства, принцип пропорційності, який полягає в оцінці справедливої рівноваги (балансу) між інтересами учасників спору, визначені практикою ЄСПЛ принципи, категорію та складність спору, тривалість судового провадження, значення його для сторін, а також час, необхідний для вчинення адвокатом відповідача тих чи інших процесуальних дій, колегія суддів вважає, що заявлена позивачем сума 10000 грн є неспівмірною зі складністю справи, виконаною адвокатом роботою і часом, витраченим адвокатами на виконання відповідної роботи (надання послуг).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» ЄСПЛ зазначив, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на зазначене, з урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в загальному розмірі 5 000 грн по 2500 з кожного.

З урахуванням вказаних обставин та вищенаведених норм права, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду в оскаржуваній частині постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог .

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні з апеляційною скаргою ОСОБА_1 сплатив судовий збір у сумі 1362 грн. Оскільки апеляційна скарга задоволена на 50% то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню 681грн.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 вересня 2023 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 6700 ( шість тисяч сімсот ) грн моральної шкоди.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ПЗУ Україна» () та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) витрати на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) 681 (шістсот вісімдесят одну) грн судового збору сплаченого в суді апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 31 січня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук