Справа № 577/6029/23
Провадження № 2/577/76/24
У Х В А Л А

"15" січня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Буток Т.А.

при секретарі Кузнєцовій О.Л.

з участю представників ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Конотоп заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Конотопського міськрайонного суду Сумської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа: орган опіки та піклування Конотопської міської ради Сумської області про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа: відділ «Служба у справах дітей» Конотопської міської ради Сумської області про визначення місця проживання дитини.

ОСОБА_3 надав до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом зобов`язання матері дитини ОСОБА_4 не перешкоджати бабусі дитини ОСОБА_5 зводити дитину ОСОБА_6 до спеціаліста в області дитячої психології та зобов`язати матір дитини ОСОБА_4 надати можливість бабусі дитини ОСОБА_5 відвести дитину ОСОБА_6 до спеціаліста в області дитячої психології в дні призначені психолога.

Представник позивача ОСОБА_1 в підготовчому судовому засіданні заяву про забезпечення позову підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_2 проти задоволення заяви про забезпечення позову заперечує.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, розглянувши матеріали заяви, дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви з наступних підстав.

Так, відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

П. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вказує, що єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

П. 4 вказаної постанови передбачає, що суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист якого просив заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що позивачем не наведено жодних підстав для забезпечення позову, обгрунтування необхідності його застосування, не надано пропозицій, щодо зустрічного забезпечення, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 154, 353, 354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

СуддяТ. А. Буток