Справа №442/7364/20
Провадження №2/442/26/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді - Грицай М.М.

секретар судового засідання - Антоненко В.О.,

з участю представника позивача адвоката Шемеляк А.Т.,

представника відповідача адвоката Герей О.Д.,

державного виконавця - Матіїшина А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Сетам», Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Позика», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс консалтинг захід», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу майна на електронних торгах та витребування майна з чужого незаконного володіння, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Шмееляк А.Т., звернувся до суду з позовом до ДП «Сетам», Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому, змінивши на стадії підготовчого провадження предмет позову, просить: визнати недійсними договори купівлі-продажу нежитлових приміщень на електронних торгах, які відбулися 25.09.2020, а саме: згідно з протоколом №503612 проведення електронних торгів, лот №435575, предмет продажу - іпотека - нежитлове приміщення "літ. Г-1", загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продано за ціною 375066 грн, переможець торгів ОСОБА_3 ; згідно з протоколом №503614 проведення електронних торгів, лот №435936 іпотека нежитлове приміщення "літ. Е-1", загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продано за ціною 399714 грн, переможець торгів ОСОБА_2 . Також просить скасувати реєстрацію речового права за ОСОБА_3 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 212 та реєстрацію речового права за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 12; витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спірні нежитлові приміщення у його, ОСОБА_1 , користь.

Мотивує тим, що на примусовому виконанні в Дрогобицькому МРВ ДВС перебував виконавчий лист №2-789/2010 від 23.10.2010, виданий Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 в користь АКІБ «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 185251,22 грн, №0 від 13.09.2007 154045,28 грн, №0 від 13.09.2007 - 1694,96 грн, №0 від 10.07.2008 242941,28 грн, всього заборгованості 583933,07 грн та 1820 грн сплачених судових витрат. Виконавче провадження №62076939 відкрито згідно з постановою державного виконавця Федурко Н.В. від 15.15.2020. Цього ж числа державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області, постановленої у справі №442/1635/17, якою замінено стягувача з ПАТ «Укрсиббанк» на ТзОВ «Фінансова компанія «Позика».

16.07.2020 боржником отримано письмове повідомлення Дрогобицького МРВ ДВС від 09.07.2020 щодо вартості арештованого майна станом на 06.07.2020, а саме: нежитлового приміщення загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ціна - 279900 грн; нежитлове приміщення загальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ціна - 214900 грн.

Позивач, як сторона виконавчого провадження, оскаржив дії державного виконавця щодо неправомірної оцінки арештованого майна в судовому порядку, оскільки здійснена ФОП ОСОБА_4 оцінка є значно заниженою, не відповідає ринковій вартості, оцінювач взагалі не здійснював огляд вказаного майна, безпідставно вказав, що таке у незадовільному стані, при тому, що позивач на час оцінки використовував спірні приміщення для зберіганння матеріальних цінностей та для роботи деревообробних верстатів, орендованих у третіх осіб.

Відразу ж після отримання повіомлення про оцінку майна, 17.07.2020 ОСОБА_1 звернувся до судового експерта ОСОБА_5 із заявою про проведення оціночно-будівельної експертизи вказаного арештованого майна на предмет визначення дійсної вартості. 27.07.2020 він скерував до державної виконавчої служби листа про непогодження з висновком ФОП ОСОБА_4 та запропонував визначити вартість арештованого майна згідно з висновком судового експерта ОСОБА_5 . За результатами оціночно-будівельної експертизи №474/20 від 31.07.2020 ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 336,2 кв.м. станом на 17.07.2020 становить 780320 грн з ПДВ, ринкова вартість нежитлового приміщення загальною площею 258,1 кв.м. на 17.07.2020 становить 599050 грн з ПДВ.

28.09.2020 відбулися електронні торги з продажу вказаного арештованого майна, однак, ОСОБА_1 про проведення торгів не був проінформований.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області у справі №442/4621/20 від 10.09.2020 частково задоволено скаргу ОСОБА_1 та визнано дії державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Федурко Н.В. щодо визначення результатів вартості майна боржника неправомірними, зобов`язано державного виконавця усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлових приміщень та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження». Вказану ухвалу оскаржив стягувач ТзОВ «Позика», 29.10.2020 боржник отримав ухвалу Львівського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження.

Починаючи з 10.09.2020 він 5 разів звертався до Дрогобицького МРВ ДВС з проханням зупинити виконавче провадження, відповідно електронні торги, до вступу в закону силу або до закінчення апеляційного розгляду у справі №442/4621/20, однак, торги не були зупинені і майно не було знято з електронних торгів.

Згідно з протоколом №503612 проведення електронних торгів, лот №435575, предмет продажу - іпотека - нежитлове приміщення "літ. Г-1", загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продано за ціною 375066 грн, переможець торгів ОСОБА_3 ; згідно з протоколом №503614 проведення електронних торгів, лот №435936 іпотека нежитлове приміщення "літ. Е-1", загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продано за ціною 399714 грн, переможець торгів ОСОБА_2 .

Вважає, що державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій по продажу арештованого іпотечного майна грубо та свідомо порушено вимоги Закону України «Про виконавче провадження», майно на торги виставлено по заниженій ціні (у три рази нижчій ринкової вартості), при проведенні електронних торгів порушена процедура продажу майна, відповідно порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта позивача (боржника) можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково, як власника майна, на продаж цього майна по дійсній ринковій вартості, а не по заниженій ціні. У випадку здійснення реалізації арештованого майна по ціні, визначеній висновком будівельно-технічної експертизи, достатньо було продати одне з приміщень для погашення заборгованості по вказаному виконавчому провадженню.

Крім цього, позивач зазначає, що реалізоване на торгах майно перебуває в іпотеці (договори іпотеки від 13.09.2007, нотаріально посвідчені). Відповідно, реалізація вказаного майна повинна була відбуватися з урахуванням вимог Закону України «Про іпотеку», однак, вказана процедура не була дотримана, що є однією з підстав, на переконання позивача, для визнання торгів недійсними.

Вказує, що позивач, як власник спірного майна, не був повідомлений письмово про дату, час, місце проведення електронних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу, ні ДВС, ні ДП «Сетам».

Водночас, суди дали правову оцінку як звіту, складеному суб`єктом оцінювання, так і висновку, наданому боржником, у зв`язку з чим встановили, що висновок оцінювача складений з порушеням вимог пунктів 50, 51 Національного стандарту №1.

Внаслідок касаційного перегляду судових рішень, встановлено, що державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо відхилення незгоди ОСОБА_1 зі складеною суб`єктом оцінювання оцінкою арештованого майна, а тому суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, обгрунтовано дійшов висновку про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення вартості майна.

Вважає, що вказана обставина має преюдиційне значення у даній справі і є однією з підстав визнання недійсними договорів купівлі-продажу арештованого майна, укладених внаслідок електронних торгів, з порушенням прав позивача, як власника нерухомого майна.

Відповідачем ДП «Сетам» подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обгрунтування відзиву зазначають, що оскаржувані торги відбулись 25.09.2020 на підставі заявки державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 30.07.2020, з визначенням переможця, який запропонував за лот найвищу ціну.

Вважають, що електронні торги з реалізації спірного майна відбулись відповідно до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5.

Відповідно до абзацу четвертого пункту четвертого розділу II Порядку, перевірка змісту заявки на відповідність вимогам законодавства Організатором не здійснюється. За відповідність документів, на підставі яких вноситься інформація до Системи, а також за достовірність інформації, зазначеної у заявці, відповідають посадові особи відділу державної виконавчої служби (приватний виконавець).

Відповідно до частини третьої, п`ятої статті 43 Закону України Про іпотеку організатор прилюдних торгів не пізніше, ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів, публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, приватного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна. Така ж норма закріплена і в Розділі VII Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 Особливості реалізації окремих видів майна.

Так, відповідні повідомлення про реалізацію предмета іпотеки за лотом № 435936 публікувались у двох місцевих засобах масової інформації, зокрема газеті Ваш магазин №17 (1913) від 10.09.2020 та газеті Львівська пошта від 02.09.2020 №70.

Повідомлення іпотекодавцю, іпотекодержателю та державному виконавцю про реалізацію предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів, в якому вказано про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна, державним підприємством СЕТАМ здійснюється шляхом направлення відповідних листів простим поштовим відправленням, оскільки Порядком не встановлено обов`язку надсилати таке повідомлення рекомендованим листом. Так, державним підприємством СЕТАМ було направлено позивачу повідомлення про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна за лотом № 435936 листом від 01.09.2020 № 5800/08-18-20.

Отже, державним підприємством СЕТАМ було здійснено усі необхідні, передбачені законодавством дії з розміщення оголошень про торги у друкованих засобах масової інформації та повідомлення Іпотекодавця про дату, час торгів та початкову ціну лоту.

Перелік підстав для зупинення електронних торгів є вичерпним і у державного підприємтва СЕТАМ підстав для зупинення торгів з реалізації предмету іпотеки -нежитлове приміщення літ. Е-І., загальною площею 258,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , не було.

Вважають, що позивачем не доведено факту порушення Правил проведення електронних торгів, впливу такого порушення на результат торгів та порушення прав позивача внаслідок проведення оскаржуваних торгів.

Представник третьої особи ТзОВ «Фінанс Консалтинг Захід» - Ступницький І.І. подав письмові пояснення, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що ОСОБА_1 та його представник звертались до Дрогобицького МРВ ДВС із заявою про зупинення виконавчого провадження та зняття з реалізації майна на підставі ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області №442/4621/20 від 10 вересня 2020 року, яка не набрала законної сили, оскільки сторонами було подано апеляційну скаргу до Львівського апеляційного суду. 21 травня 2021 року постановою Львівського апеляційного суду ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року в частині часткового задоволення скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Федурко Н.В. усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлового приміщення літ. Г-1., загальною площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, літ. Е-1,з агальною площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», - скасовано.

Отже, ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід» вважає, що твердження ОСОБА_1 щодо порушення його прав державним виконавцем Дрогобицького МРВДВС при відмові у зупиненні виконавчого провадження на підставі ухвали ,яка не набрала законної сили, є безпідставними, не підкріплені доказами та нормами права.

У постанові про відкриття виконавчого провадження, яку направлено позивачу як боржнику, вказано номер виконавчого провадження та ідентифікатор доступу, що надає право стороні зайти у АСВП та відстежувати дії державного виконавця, постанови, запити, відповіді, звернення, заяви стягувача тощо. Після опису державним виконавцем спірного майна стягувач на адресу Дрогобицького ДВС надіслав заяву про те, що відповідно до ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, а тому просить залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Стосовно посилань позивача на те, що організаторами торгів грубо порушено процедуру проведення торгів, передбачена порядком інформація про об`єкти (лоти) є не повною та фактично прихована від власника майна, з яким не було узгоджено ціну - вартість майна, виставленого на електронні торги, оскільки така не відповідає дійсній ринковій ціні, то вказані обставини встановлені судом у справі № 442/4621/20.

Вважають, що оскільки у частині визнання оцінки недійсною позивачу ОСОБА_1 відмовлено, то відповідно оцінку визнано такою, що відповідає усім вимогам.

Таким чином, ТОВ «Фінанс Консалтинг Захід» вважає, що відсутні будь-які підстави для задоволення вимоги позивача ОСОБА_1 , оскільки відсутні порушення його прав при проведенні реалізації майна через електронні торги, а сам позивач всіляко уникає виконання рішення суду та узятих на себе зобов`язань.

У судовому засіданні представник позивача адвокат Шемеляк А.Т. змінені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та пояснила, що в Дрогобицькій державній виконавчій службі перебував на виконанні виконавчий лист на загальну суму боргу 583933,07 грн, де боржником зазначався позивач ОСОБА_1 15.05.2020 за заявою ТзОВ «Позики» у виконавчому провадженні було замінено стягувача з Укрсиббанку на ТзОВ «ФК «Позика». 16.07.2020 боржником отримано повідомлення про оцінку належного йому арештованого майна, з якою він не погодився та замовив у експерта ОСОБА_5 визначення вартості такого майна. Згідно з проведеною експертом оцінкою, встановлена вартість нерухомого майна була втричі більшою, ніж повідомлена державним виконавцем. Зокрема, зазначену заборгованість можливо було погасити з продажу лише одного спірного приміщення. Боржник направляв державному виконавцю листа із вказаним висновком експерта, однак, жодної реакції не було. Натомість, 30.07.2020 було подано заявку на продаж майна за ціною, встановленою оцінювачем ОСОБА_4 . Позивач неодноразово оскаржував дії державного виконавця, внаслідок чого є три рішення суду, якими встановлено, що дії державного виконавця щодо оцінки майна є неправомірними, оскільки ринкова вартість дійсно значно вища від ціни продажу. Зокрема, Верховний Суд підтвердив неправомірність таких дій. ОСОБА_1 8 (вісім) разів звертався до ДВС із відповідними заявами, щоб зупинити торги, визначитися із ціною, однак, ДВС постійно не реагувала на усі прохання позивача, як боржника. 25.09.2020 були проведені електронні торги і цього ж дня завершені. Звертає увагу, що нежитлові приміщення були ще й іпотечним майном. Тому державний виконавець повинен був врахувати ще й положення ЗУ «Про іпотеку», оскільки в такому випадку боржник міг першочергово викупити своє майно самостійно. Однак, його не було повідомлено про час та ціну проведення торгів. Згідно з вказаним Законом, переможець торгів повинен був заплатити за майно протягом 5 днів, але кошти надійшли лише в листопаді.

У той же час, вважає основним те, що ціну продажу арештованого майна визначили таку, з якою позивач не погоджувався, внаслідок чого йому заподіяно збитки як боржнику.

ОСОБА_1 не мав змоги самостійно продати спірні приміщення задля погашення заборгованості, оскільки вони були обтяжені іпотекою з метою забезпечення кредитних договорів Укрсиббанку.

Просить задоволити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник ОСОБА_6 адвокат Герей О.Д. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю та пояснив, що у процесі розгляду даної справи правовідносини між сторонами зупинилися, оскільки згаданий виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. Відповідачі діяли добросовісно, зокрема ОСОБА_2 є добросовісним набувачем. Зазначає, що у 2010 році судом ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитними договорами і таке рішення останній добровільно не виконав. Оскільки у власності ОСОБА_1 перебувало нерухоме майно, то вважає, що позивач міг за згодою іпотекодержателя його продати та погасити заборгованість.

Доповнив, що ОСОБА_1 оскаржував дії державного виконавця у справі №442/4621/20 і ухвалою суду його скаргу було задоволено частково. Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є сторонами виконавчого провадження, а тому не могли знати про незгоду ОСОБА_1 з ціною продажу його майна. При цьому, суди вищих інстанцій не знайшли підстав для зупинення продажу. Відповідачі (покупці) не діяли всупереч інтересам позивача і не порушували його прав.

Звертає увагу, що у справі №442/5900/21 вищезгаданий виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню, оскільки встановлено, що відбулось повне виконання рішення суду. Тому вважає, що оскільки ОСОБА_1 погодився із виконанням рішення, то й погодився з результатами торгів і ціною.

На його переконання, правових перешкод для проведення торгів не було. Не можна витребовувати майно у добросовісного набувача, оскільки таке майно набуте за договором внаслідок виконання рішення суду.

Щодо несвоєчасної сплати коштів за майно, то цим не було порушено право позивача; кошти були перераховані на ДВС і сплачено борг.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Представник Дрогобицького відділу ДВС у Дрогобицькому районі Львівської області державний виконавець Матіїшин А.Я. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що ОСОБА_1 добровільно уклав кредитні договори та передав в іпотеку спірні нежитлові приміщення. Однак, позивач не сплачував кредит і в 2010 році судом ухвалено рішення про задоволення позовних вимог банку, яке ОСОБА_1 добровільно не виконав. Вважає, що останній ухилявся від виконання своїх боргових зобов`язань, а згодом - від виконання рішення суду. Державна виконавча служба, в силу своїх обов`язків, прийняла до виконання виконавчий лист, потім передала матеріали оцінювачу. ОСОБА_1 не погодився з ціною, але у ДВС немає обов`язку узгоджувати суми з боржником. Оскільки ухвала суду, прийнята за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця, не набрала законної сили, то підстав для зупинення торгів у ДВС не було. При цьому, виконавча служба не займається безпосередньо продажом майна, оскільки цим займається ДП «Сетам». Так само виконавча служба не проводить особисто оцінку. Відповідно, не укладалися з ДВС і договори купівлі-продажу, а тому, на його думку, виконавча служба не відповідає за даними позовними вимогами.

Також зазначив, що за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 дії державного виконавця судом були встановлені як неправомірні, однак, оцінка ФОП Прим`яка скасована не була.

Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Решта учасників судового розгляду в судове засідання не з`явились, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, постановою державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Федурко Н.В. від 15.05.2020 відкрито виконавче провадження (ВП №62076939) з виконання виконавчого листа №2-789/2010, виданого 23.10.2010 Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» заборгованості по кредитних договорах №0 від 12.04.2007 185251,22 грн, №0 від 13.09.2007 154045,28 грн, №0 від 13.09.2007 - 1694,96 грн, №0 від 10.07.2008 242941,28 грн, всього стягнути заборгованість в сумі 583933,07 грн та 1820 грн сплачених судових витрат.

25.09.2020 відбулися електронні торги з реалізації належних ОСОБА_1 нежитлових приміщень. Як вбачається з протоколу №503612 проведення електронних торгів, лот №435575, найменування та місцезнаходження майна: іпотека - нежитлове приміщення "літ. Г-1", загальною площею 336,2 кв.м; АДРЕСА_1 ; стартова ціна: 279900,00 грн; ціна продажу: 375066,00 грн; переможець торгів: ОСОБА_3 . Згідно з протоколом №503614 проведення електронних торгів, лот №435936, найменування та місцезнаходження майна: іпотека нежитлове приміщення "літ. Е-1", загальною площею 258,1 кв.м; АДРЕСА_1 ; стартова ціна: 214900,00 грн; ціна продажу: 399714,00 грн; переможець торгів: ОСОБА_2 .

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України №1404-VIII «Про виконавче провадження» та Порядком реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5.

Згідно зі статтею 1 Закону № 1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі, органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статей 48, 56, 57, 61 Закону № 1404-VIII заходами примусового виконання рішень є, зокрема, звернення стягнення на майно боржника, що полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

За загальним правилом реалізація арештованого майна здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною (частина перша статті 61 Закону № 1404-VIII в ред., чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Правова природа процедури реалізації майна на електронних торгах полягає в продажі майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та складанні за результатами їх проведення протоколу проведення електронних торгів, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно у випадках, визначених законодавством. Вказаний протокол є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах.

Отож, набуття майна за результатами електронних торгів є особливим видом договору купівлі-продажу, за яким власником відчужуваного майна є боржник, а продавцями, які мають право примусового продажу такого майна, - державна виконавча служба й організатор електронних торгів. Покупцем відповідно є їхній переможець. Виходячи з наведеного, сторонами договору, оформленого за результатами проведених електронних торгів, є продавці - державна виконавча служба й організатор цих торгів, та покупець - переможець торгів (постанови Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 910/856/17, від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що реалізація майна, зокрема майнових прав, на прилюдних торгах полягає у продажу цього майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на нього до покупця - переможця прилюдних торгів. Тому, враховуючи передбачені законодавством щодо прилюдних торгів особливості, проведення таких торгів є правочином. Такий висновок узгоджується з приписами статей 650, 655 і частини четвертої статті 656 ЦК України, які відносять до договорів купівлі-продажу купівлю-продаж на публічних торгахі визначають, що до таких договорів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті (постанови Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19 (пункти 6.17-6.18) та від 7 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункти 38-39), від 6 липня 2022 рокуу справі № 914/2618/16 (пункт 32), від 28 вересня 2022 року у справі № 483/448/20 (пункт 9.66)).

Отже, відчуження майна з електронних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України (частина перша статті 215 цього Кодексу).

Подібний правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 910/856/17.

Оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то оскаржити останній можна за певних умов (зокрема, у разі ефективності такого способу захисту для позивача), а не протокол як документ, який засвідчує вчинення цього правочину. Вимоги про визнання недійсними протоколу публічних торгів є неналежним і неефективним способом захисту (постанова ВП ВС від 04.07.2023 у справі № 233/4365/18).

У даній справі слід звернути увагу, що позивач посилається на порушення його прав, як боржника та власника реалізованого майна, оскільки таке продано за суттєво заниженою ціною, зважаючи на реальну можливість погашення повного розміру заборгованості внаслідок продажу лише одного нежитлового приміщення або, щонайменше, з поверненням залишкових коштів від продажу двох нежитлових приміщень. При цьому, позивач не заперечував щодо необхідності погашення такої заборгованості, зокрема шляхом продажу належного йому нерухомого майна за відповідною ціною та зарахування коштів від продажу на рахунок стягувача.

Відповідно, отримавши 16.07.2020 повідомлення Дрогобицького МРВ ДВС про вартість арештованого майна (двох нежитлових приміщень), ОСОБА_1 оскаржив дії державного виконавця щодо неправомірної оцінки вказаного майна в судовому порядку. Водночас, позивач звернувся до судового експерта з заявою про проведення оціночно-будівельної експертизи з визначення ринкової вартості майна.

Як наслідок, 31.07.2020 судовим експертом Ляш І.І. складено висновок №474/20, згідно з яким ринкова вартість нежитлової будівлі складу літ «Г-1», площею 336,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17.07.2020 становить 780320 грн з ПДВ; ринкова вартість нежитлової будівлі гаражу літ. «Е-1», площею 258,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17.07.2020 становить 599050 грн з ПДВ (т.1 а.с.10 11).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі №904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року у справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначив, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

Як вбачається з ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.09.2020 у справі №442/4621/20, скаргу ОСОБА_1 задоволено частково та ухвалено: визнати дії державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федурко Н.В. щодо визначення результатів вартості майна боржника ОСОБА_1 неправомірними; зобов`язати державного виконавця Дрогобицького МРВ ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Федурко Н.В. усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлового приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та нежитлового приміщення, літ.Е-1, загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Не можна залишити поза увагою, що у зазначеній вище справі судом встановлено наступні факти та обставини.

Судовим експертом Ляш І.І. при визначенні вартості арештованого майна, згідно наданого висновку №474/20 від 31.07.2020, було застосовано, зокрема, метод порівняння, співставлення результатів з даними технічних паспортів та фіксації, який також передбачений чинним законодавством України, а тому суд, з урахуванням доводів обох сторін, дійшов висновку, що вимогами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» чітко встановлено наявність взаємної згоди сторін виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів щодо визначення результатів вартості майна у випадку відсутності такої згоди, що призвело до необхідності ОСОБА_1 звернутись до суду з даною скаргою. При цьому, суд звернув увагу державного виконавця не те, що відповідно до позиції, сформованої Верховним Судом у постанові від 26 березня 2020 року у справі №520/1745/18-ц, проведення оцінки без безпосереднього огляду будинку та земельної ділянки не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має недоліки, які суттєво впливають на достовірність оцінки, що в свою чергу може призвести до реалізації майна за ціною нижчою, ніж реальна ринкова вартість. У даному ж випадку, ФОП ОСОБА_4 оцінка арештованого майна проводилась лише на підставі порівняльного підходу, який ґрунтується на врахуванні принципів заміщення та попиту і пропонування, без безпосереднього огляду арештованих нежитлових приміщень на АДРЕСА_1 . Вказане, на думку суду, хоч і не є підставою для скасування такого висновку, проте, може суттєво впливати на результат оцінки, що в свою чергу може привести до реалізації майна за ціною, нижчою, ніж реальна ринкова (різниця в ціні згідно висновку судового експерта ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_4 по нежитловій будівлі складу літ «Г» площею 336,2кв.м. складає 500420 грн., а по нежитловій будівлі гаражу літ «Е-1» площею 258,1 кв.м. складає 384150 грн.), чим будуть порушені права ОСОБА_1 як боржника, а тому наявні підстави для визнання незаконними дій державного виконавця щодо проведення оцінки нерухомого майна.

Постановою Львівського апеляційного суду від 25.05.2021 у справі №442/4621/20 ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року в частині часткового задоволення скарги ОСОБА_1 про зобов`язання державного виконавця Дрогобицького міськрайонного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Федурко Н.В. усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлового приміщення літ. Г-1, загальною площею 336,2 кв.м., та нежитлового приміщення, літ. Е-1, загальною площею 258,1 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ,та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», скасовано; у решті ухвалу суду залишено без змін.

Апеляційний суд у зазначеній постанові зокрема вказав, що за висновками суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 вартість нежитлового приміщення, загальною площею 336,2 кв.м., 279900 грн, а нежитлового приміщення, загальною площею 258,1 кв.м., 214900 грн. При оцінці вказаного нерухомого майна використано порівняльний методичний підхід.

27.07.2020 боржник ОСОБА_1 подав у відділ ДВС заяву про непогодження із висновками ФОП ОСОБА_4 про оцінку майна, зазначаючи, що вартість майна занижена, і повідомив про свій намір оскаржити оцінку в судовому порядку, пропонуючи визначити вартість майна після отримання висновку досудової оціночно-будівельної експертизи.

Згідно з висновком досудової оціночно-будівельної експертизи №474/20 від 31.07.2020, виконаної на замовлення ОСОБА_1 та проведеної судовим експертом ОСОБА_5 , вартість арештованого майна станом на 17.07.2020 становить: нежитлового приміщення загальною площею 336,2 кв.м. 780320 грн з ПДВ, нежитлового приміщення загальною площею 258,1 кв.м. 599050 грн з ПДВ, що значно відрізняється від оцінки, проведеної в рамках виконавчого провадження.

Відтак, апеляційний суд зазначив, що оцінка нерухомого майна має здійснюватись відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна» з урахуванням вимог Національного стандарту №1, яким визначено загальні засади такої оцінки та є обов`язковими для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Незважаючи на вибір експертом методичного підходу оцінки майна (дохідний, порівняльний) підготовці та проведенню незалежної експертизи майна передує, в будь-якому випадку, ознайомлення з об`єктом оцінки шляхом доступу до нього.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 у справі №766/7365/17 (провадження №61-36614св18).

Як випливає зі змісту висновку про вартість майна, ФОП ОСОБА_4 особисто не оглядав внутрішні приміщення об`єкта оцінки і зауважень щодо допуску його до об`єкта з метою проведення вказаного дослідження не висловлював, відтак, оцінка виконувалась лише по наданих документах, що підтверджується й матеріалами виконавчого провадження, в яких є лише експлікація внутрішніх площ та поверховий план будівель, а тому дослідження було проведено не в повному обсязі.

Отже, як встановив Львівський апеляційний суд, висновок оцінювача складений з порушенням вимог п.п. 50, 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав».

На підставі цього, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції, встановивши, що суб`єктом оцінювання не проводився огляд (обстеження) об`єкту оцінки (що могло вплинути на визначення ринкової вартості майна), дійшов правильного висновку про наявність підстав для визнання незаконними дій державного виконавця щодо визначення оцінки арештованого майна.

Разом з тим, апеляційний суд вказав, що в іншій частині задоволених вимог щодо зобов`язання державного виконавця ОСОБА_7 усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах нежитлових приміщень та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, оскільки заявник таких вимог у даній справі не заявляв. При цьому, суд зобов`язав державного виконавця вчинити дії у спосіб (шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах арештованого майна), який не передбачений ні Законом України «Про виконавче провадження», ні Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року №2831/5. А тому у вказаній частині ухвала суду від 10.09.2020 підлягала скасуванню.

Постановою Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №442/4621/20 ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10 вересня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 25 травня 2021 року залишено без змін.

У своїй постанові Верховний Суд вказав, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 , як на підставу своїх порушених прав, зазначав, що державним виконавцем не здійснено всіх передбачених Законом України «Про виконавче провадження» дій, спрямованих на визначення вартості арештованого майна саме за взаємною згодою сторін виконавчого провадження, зокрема, боржника ОСОБА_1 , оскільки останній належним чином повідомив виконавця про своє непогодження з вартістю майна, визначеною ФОП ОСОБА_4 , проте, державний виконавець не вжив заходів щодо визначення результатів вартості майна за відсутності такої згоди. У справі, що переглядається, встановлено, що суб`єкт оцінювання особисто не оглядав внутрішні приміщення об`єкта оцінки і зауважень щодо допуску його до об`єкта з метою проведення вказаного дослідження не висловлював, відтак, вказане призвело до значного заниження вартості спірного майна. Вказані обставини були досліджені судами під час розгляду скарги та не спростовані заінтересованими особами.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Врахувавши, що державним виконавцем не вчинено жодних дій щодо відхилення незгоди ОСОБА_1 зі складеною суб`єктом оцінювання оцінкою арештованого майна, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, обґрунтовано дійшов висновку про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо визначення вартості майна.

Переглядаючи судові рішення у справі № 442/6491/17 (провадження №61-14766св20), Верховний Суд у постанові від 03 лютого 2021 року зазначив, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки, тоді як за приписами статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки. Тому висновки судів попередніх інстанцій щодо визнання неправомірними дій державного виконавця в частині проведення оцінки арештованого майна в рамках виконавчого провадження, та як наслідок задоволення похідної вимоги про визнання оцінки такою, що не підглядає застосуванню, є правильними.

Беручи до уваги викладене вище, суд дійшов висновку, що проведення електронних торгів (реалізація описаного й арештованого майна ОСОБА_1 ), які відбулися 25.09.2020, за ціною продажу, визначеною суб`єктом оцінювання ФОП ОСОБА_4 , - суттєво нижчою від ринкової вартості, призвело до порушення прав позивача (завдання суттєвих збитків) у вигляді передачі його майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

У той же час, необґрунтованими є посилання відповідачів та третьої особи на те, що ухвала суду від 10.09.2020 (у справі №442/4621/20) не набрала законної сили на день проведення торгів та не була скасована оцінка арештованого майна, а тому підстав для їх зупинення не було.

Варто зауважити, що ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею стаття 261 ЦПК України).

Тлумачення статті 261 ЦПК України з урахуванням принципу розумності та «методу чесного читання» свідчить, що у частині першій статті 261 ЦПК України передбачено загальне правило для всіх судових рішень, які постановлюються у формі ухвали. Ухвала суду набирає законної сили за правилами, передбаченими для рішення суду (стаття 273 ЦПК України), тільки в тому випадку, коли для конкретного виду ухвал це прямо передбачено процесуальним законом (статті 460, 479, 480, 487 ЦПК України). Можливість апеляційного оскарження ухвали суду першої інстанції при цьому значення не має і на момент набрання нею законної сили не впливає. Ухвала суду за результатами розгляду скарги на дії державного виконавця набирає законної сили за правилами статті 261 ЦПК України, оскільки нормами розділу VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» не встановлено іншого порядку набрання законної сили ухвалами, які постановляються за результатами розгляду скарг.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.03.2024 у справі №824/2/22.

Разом з тим, положеннями статті 453 ЦПК України передбачено, що про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, відповідний орган державної виконавчої служби, приватний виконавець повідомляють суд і заявника не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання. Чого у даному випадку виконано не було.

Натомість, непоодинокі письмові заяви позивача, як боржника у виконавчому провадженні, адресовані державному виконавцю, в тому числі після постановлення вищезгаданої ухвали судом, про зупинення виконавчого провадження залишились без належного реагування.

У той же час, як вбачається з інформації про виконавче провадження №62076939, сформованої за допомогою АСВП, наступною виконавчою дією після призначення суб`єкта оціночної діяльності зазначено «Відкладення провадження виконавчих дій», дата виконавчої дії 25.09.2020; державний виконавець, яким проведено дію ОСОБА_7 У графі «Підстава» державний виконавець виклав наступне: 26.05.2020 описано та арештовано майно, належне боржнику ОСОБА_1 (спірні нежитлові приміщення); 09.07.2020 до відділу надійшли висновки експерта про вартість арештованого майна, які скеровані сторонам до відома; 26.08.2020 дане майно передано до ДП «Сетам» з метою його реалізації на прилюдних торгах; 15.09.2020 у Дрогобицький МРВ ДВС надійшла ухвала від 10.09.2020 у справі №442/4621/20, якою частково задоволено скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця; 22.09.2020 Дрогобицьким МРВ ДВС подано апеляційну скаргу на ухвалу суду від 10.09.2020. У зв`язку з тим, станом на 25.09.2020 ухвала про відкриття апеляційного провадження у відділ не надходила, а торги призначено на 25.09.2020 та майно може бути реалізоване на прилюдних торгах, що може порушити права та законні інтереси скаржника ОСОБА_1 , тому проведення виконавчих дій необхідно відкласти у відповідності до ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження». Дата, до якої відкладено 04.10.2020. Винесено постанову про відкладення провадження виконавчих дій.

Однак, як встановлено судом, описане та арештоване майно боржника ОСОБА_1 реалізоване на електронних торгах Державним підприємством «Сетам» 25.09.2020, про що складено протокол електронних торгів, який сформовано 29.10.2020. При цьому, з оголошень на сайті setam.net.ua (скрін екрану) видно, що торги зупинялися, зокрема 19.10.2020 на підставі постанови про відкладення проведення виконавчих дій Дрогобицького МРВ ДВС від 15.10.2020 ВП62076939.

Відтак, всупереч вимогам Розділу Х Порядку реалізації арештованого майна (в ред., чинній на час проведення оскаржуваних торгів), 25.09.2020 електронні торги не були зупинені, що підтверджується протоколами проведення електронних торгів, згідно з якими дата та час їх завершення: 25.09.2020 18.33 та 25.09.2020 - 18.44.

З інформації про виконавче провадження №62076939 також видно, що державним виконавцем виносились постанови про відкладення провадження виконавчих дій з тих самих підстав, що й попередньо, 05.10.2020, а також 15.10.2020 та 29.10.2020, доповнивши, що до ДВС надійшла ухвала Львівського апеляційного суду від 05.10.2020 про відкриття апеляційного провадження. Проте, постанову від 29.10.2020 скасовано того ж дня, що очевидно і дало змогу оформити 29.10.2020 протокол проведення електронних торгів. А оскільки продаж майна на публічних торгах є правочином, то протокол є документом, який засвідчує вчинення цього правочину.

Отже, оскаржувані торги зупинялися (після 25.09.2020), позаяк державним виконавцем виносились постанови про відкладення провадження виконавчих дій у зв`язку з оскарженням боржником дій державного виконавця щодо визначення вартості арештованого майна. Проте, як було встановлено судом у справі №442/4621/20, державний виконавець не вжив заходів щодо визначення результатів вартості майна за вказаних вище обставин (за відсутності згоди боржника), а надто, Дрогобицьким МРВ ДВС видано акт про проведення електронних торгів, про що зазначається у постанові державного виконавця від 18.11.2020 про зняття арешту з майна. Згодом, 15.12.2020 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» (за письмовою заявою стягувача).

Підсумовуючи наведене, суд дійшов переконання, що доводи відповідачів щодо відсутності, зокрема у державного підприємства СЕТАМ, підстав для зупинення торгів з реалізації предмету іпотеки не було, є необґрунтованими. Натомість, суд вважає доведеним факт порушення Правил проведення електронних торгів, що могло вплинути на їх результати, а також - факт порушення прав позивача внаслідок проведення оскаржуваних торгів.

Зважаючи на те, що до порушення прав позивача призвела реалізація його майна (нежитлових приміщень) за заниженою ціною, що є істотною умовою договорів купівлі-продажу, які, в свою чергу, вчинені без додержання вимог закону, то такі правочини слід визнати недійсними.

Відповідно, позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу нежитлових приміщень на електронних торгах, які відбулися 25.09.2020, підлягають задоволенню.

При цьому, враховуючи підстави та обґрунтування позову, суд вважає, що саме такий спосіб захисту є ефективним для позивача.

При цьому, позовні вимоги щодо витребування з чужого незаконного володіння спірних нежитлових приміщень у його, ОСОБА_1 , користь суд вважає необґрунтованими.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату хоче досягнути позивач унаслідок вирішення спору.

Як встановлено судом, позивач не оскаржував арешт спірних приміщень з метою їх реалізації на погашення заборгованості за рішенням суду. Представник позивача зазначала, що ОСОБА_1 погоджується з примусовою реалізацією його майна, однак, за відповідною ціною.

Недійсність правочину, на виконання якого передано майно, сама по собі не свідчить про його вибуття із володіння особи, яка передала це майно, не з її волі. При цьому суд має встановити, чи була воля власника на передачу права володіння іншій особі (п. 26 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист прававласності та інших речових прав»).

Крім того, позивач просить скасувати реєстрацію речового права за ОСОБА_3 та реєстрацію речового права за ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, якщо майно не було відчужене набувачем за недійсним договором, визнання судом недійсним договору купівлі-продажу фактично є скасуванням документу, на підставі якого проведено державну реєстрацію права, у розумінні ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вказаним положенням встановлено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, відповідні права припиняються.

Таким чином, суд вважає, що у задоволенні решти позовних вимог позивача слід відмовити за їх необґрунтованістю.

Разом з тим, суд вважає безпідставними доводи представника відповідача щодо припинення правовідносин між сторонами у справі, у зв`язку з прийняттям ухвали суду від 02.11.2022 у справі №442/5900/22, якою вищезгаданий виконавчий лист визнано таким, що не підлягає виконанню. Варто зауважити, що позивач звернувся до суду із вказаним позовом 20.11.2020, тобто після того, як 12.11.2020 на офіційному сайті ДП «Сетам» було оприлюднено протоколи проведення оспорюваних електронних торгів. Провадження у даній справі неодноразово зупинялося, у той час як у виконавчому провадженні й надалі вчинялися виконавчі дії. Не зважаючи на реалізацію арештованого майна та надходження коштів на депозитний рахунок ДВС, виконавче провадження №62076939 завершено поверненням виконавчого документу стягувачу за заявою останнього, а не винесенням постанови про його закінчення у зв`язку з виконанням виконавчого листа. Як наслідок, постановою від 19.01.2021 відкрито інше виконавче провадження за заявою ТзОВ «Позики» з виконання виконавчого листа №2-789/2010. Вказане слугувало підставами звернення ОСОБА_1 до суду, і такі обставини викладені в ухвалі від 17.05.2021 у справі №442/839/21 та в ухвалі від 02.11.2022 у справі №442/5900/22.

Відтак, судом встановлено порушення прав позивача на час проведення електронних торгів 25.09.2020, за захистом яких він звернувся 20.11.2020 з позовом, який, в свою чергу, потребує належного вирішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачівДержавного підприємства «Сетам» та Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиціїпідлягає стягненню в користь позивача судовий збір, сплачений при подачі позову до суду.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 206 , 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати недійсними договори купівлі-продажу нежитлових приміщень на електронних торгах, які відбулися 25.09.2020, а саме: згідно з протоколом №503612 проведення електронних торгів, лот №435575, предмет продажу - іпотека - нежитлове приміщення "літ. Г-1", загальною площею 336,2 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продано за ціною 375066 грн, переможець торгів ОСОБА_3 ; згідно з протоколом №503614 проведення електронних торгів, лот №435936 іпотека нежитлове приміщення "літ. Е-1", загальною площею 258,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , продано за ціною 399714 грн, переможець торгів ОСОБА_2 .

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Сетам» та Дрогобицького відділу державної виконавчої служби у Дрогобицькому районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в розмірі 840,80 грн, а саме, по 420,40 грн з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21.03.2024.

Суддя Грицай М.М.