Справа № 690/647/23
Провадження № 2/690/34/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року м. Ватутіне

Ватутінський міський суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Линдюка В.С.,

секретар судового засідання Руденко В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ватутінського міського суду Черкаської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Слободянюк А.І., повноваження якого підтверджено ордером від 07.09.2022 року серії СА № 1036773, звернувся до Ватутінського міського суду Черкаської області з цивільним позовом за змістом якого просить стягнути з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 09.08.2022 року по 03.10.2023 року в сумі 10 358,05 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 03.10.2023 року, стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 09.08.2022 року і до закінчення нею навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років. Виконавчий лист за даним рішенням суду перебуває на примусовому виконанні в Звенигородському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), де 05.07.2023 року відкрито виконавче провадження № 72167654. Водночас відповідач станом на 01.10.2023 року жодних коштів ОСОБА_1 в якості аліментів не сплатив та станом на 01.10.2023 року має заборгованість з їх сплати в розмірі 34 354,84 грн., тож позивач вважає за необхідне стягнути з нього неустойку (пеню).

Представник відповідача адвокат Марченко М.М., повноваження якого підтверджуються ордером від 11.11.2023 року серії АА № 1329870, надав до суду відзив на позовну заяву за змістом якого просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач дізнався про відкриття виконавчого провадження за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22 лише після розгляду 03.10.2023 року Черкаським апеляційним судом його апеляційної скарги та після цього ним добровільно сплачено всю необхідну суму, а також наперед щомісячний розмір аліментів, тож станом на 09.11.2023 року ОСОБА_5 не мав жодної заборгованості перед ОСОБА_1 зі сплати аліментів. Також вказано, що рішеннями судів аліменти присуджено з 09.08.2022 року, однак юридична підстава для їх сплати у відповідача з`явилась лише з відкриттям 05.07.2023 року виконавчого провадження № 72167654. Крім того, рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22 набрало законної сили лише з постановою Черкаського апеляційного суду від 03.10.2023 року, після чого ОСОБА_5 добровільно сплатив всю суму аліментів за період з 09.08.2022 року, тож заборгованість по аліментам виникла з незалежних від відповідача причин, що також свідчить про відсутність в нього умислу на ухилення від їх сплати, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Додатково вказано, що з 08.10.2021 року відповідач перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , яка має інвалідність 2 групи, що зумовлює витрачання сімейного бюджету відповідача на лікування дружини, а також ІНФОРМАЦІЯ_2 в нього народилась донька ОСОБА_7 . Крім цього, 10.07.2023 року відповідачу проведено операцію на серці в кардіологічному відділенні лікарні в м. Лешно (Республіка Польща), тож наразі він проходить реабілітацію, як наслідок, є тимчасово непрацездатним та не має доходів.

Представником позивача адвокатом Слободянюком А.І. подано відповідь на відзив за змістом якого помилковим є посилання відповідача на те, що обов`язок сплати аліментів у нього виник лише 05.07.2023 року, тобто після відкриття виконавчого провадження № 72167654, оскільки рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22 вказано, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання, тож у відповідача вже з 12.05.2023 року виник обов`язок сплатити аліменти за 1 місяць, тобто в період з 09.08.2022 року по 09.09.2023 року, незалежно від апеляційного оскарження. Також вказано, що відповідач був ознайомленим про вищевказане рішення суду, оскільки його представник брав безпосередню участь у судовому засіданні, а в подальшому й оскаржив його в апеляційному порядку. Факт погашення відповідачем наявної станом на 01.10.2023 року заборгованості зі сплати аліментів лише 23.10.2023 року свідчить про те, що з 04.10.2023 року розпочалось прострочення заборгованості зі сплати аліментів за вищевказаний період. Крім цього вказано, що відповідачем не спростовано та не наведено жодних аргументів та пояснень щодо доводів позивача про підстави ухилення від сплати аліментів в добровільному порядку, починаючи з 11.05.2023 року.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, причин неявки не повідомили, клопотань від їх імені про відкладення розгляду справи на іншу дату до суду не надходило.

В.о. начальника Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надіслала до суду заяву про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи.

На підставі ч. 14 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою учасників справи у засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Положеннями ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення обов`язком суду, крім іншого, є вирішення питання про характер спірних правовідносин і про те, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, судом встановлено наступні обставини справи.

Рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 03.10.2023 року, крім іншого, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 09.08.2022 року і до закінчення нею навчання, але не довше як до досягнення нею 23 років. Також вказано про те, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання. На підставі цього рішення суду 26.05.2023 року видано виконавчий лист № 690/352/22, який позивачем пред`явлено до примусового виконання до Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Ухвалюючи дане рішення судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку, та є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка 17.12.2020 року змінила своє прізвище з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_9 », та з 2021 року навчається за контрактом на платній основі на денній формі навчання у Вроцлавській академії бізнесу в галузі прикладних наук, плановою датою закінчення навчання є 30.09.2023 року.

Крім того, вирішуючи питання про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення щомісячно з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки на час її навчання в розмірі 2 500 грн. замість заявлених 4 000 грн., судами як першої, так і апеляційної інстанцій, враховано ту обставину, що ОСОБА_5 має ще одну дитини від іншого шлюбу, яка на теперішній час є малолітньою.

Положеннями ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути в загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Постановою старшого державного виконавця Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 05.07.2023 року відкрито виконавче провадження № 72167654 з примусового виконання виконавчого листа № 690/352/22, виданого 26.05.2023 року Ватутінським міським судом Черкаської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 500 грн. щомісячно, починаючи з 09.08.2022 року і до закінчення навчання, але не довше як до досягнення 23 років дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 690/352/22, виданого 26.05.2023 року Ватутінським міським судом Черкаської області, станом на 01.10.2023 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів становить 218 493,06 грн., оскільки в період часу з 09.08.2022 року по 01.10.2023 року він жодного разу аліменти не сплачував. При цьому, невірне зазначення номеру виконавчого провадження «52496918» замість «72167654» в даному розрахунку, суд вважає технічною опискою, оскільки інші відомості щодо суті цього виконавчого провадження є правильними.

Згідно розрахунку, зробленого представником позивача, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з 09.08.2022 року по 03.10.2023 року становить 10 358,05 грн.

Відповідач ОСОБА_5 з 08.10.2021 року перебуває в шлюбі з ОСОБА_10 в якому мають спільну доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб від 08.10.2021 року серії НОМЕР_1 , та про народження від 03.03.2022 року серії НОМЕР_2 , які видано Ватутінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

ОСОБА_11 22.08.2023 року безтерміново встановлено інвалідність ІІ групи загального захворювання, що підтверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 12 ААГ № 058475.

Зі змісту інформаційної картки лікування, перекладеної з польської на мови на українську мову, вбачається, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в період часу з 08.07.2023 року по 11.07.2023 року перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні Воєводської багатопрофільної лікарні ім. Яна Джонсона в Лешні, де йому 08.07.2023 року та 10.07.2023 року проведено оперативне втручання.

Відповідно до копій квитанцій до платіжної інструкції на переказ готівки 23.10.2023 року ОСОБА_12 перераховано кошти на рахунок Державної казначейської служби України в розмірі 34 354,90 грн. а 09.11.2023 року 2 500 грн. із зазначенням призначення платежу «борг за АСВП № 72167654».

За змістом довідки від 09.11.2023 року № 26.1-43/49668, виданої начальником Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), станом на 09.11.2023 року ОСОБА_5 не має заборгованості зі сплати аліментів.

Встановленим судом фактам відповідають правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України), Конвенцією ООН про права дитини.

Положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до змісту ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Положеннями ч. 1 ст. 196 СК України передбачено, що в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Відповідно до змісту п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначеної ст. 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не може покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримки або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів, однак суд може зменшити її розмір з урахуванням матеріального та майнового стану платника податків.

Таким чином, лише в разі доведення платником аліментів, що виникнення заборгованості зумовлено причинами, які від нього не залежали, відповідальність у вигляді неустойки (пені) не застосовується.

Доводи ж представника відповідача щодо причин несплати ОСОБА_12 аліментів за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22 є непослідовними, та такими, що підлягають критичній оцінці судом, оскільки факт наявності у відповідача на утриманні малолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , враховано судами першої та апеляційної інстанцій під час визначення розміру аліментів, які він має сплачувати на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час її навчання. Крім того, факт наявності на утримані в ОСОБА_2 дружини, яка має інвалідність ІІ групи, не може вважатися обставиною, яка б свідчила про утворення заборгованості аліментів з незалежних від нього причин, оскільки не надано доказів погіршення майнового стану сім`ї відповідача, зокрема шляхом втрати певного джерела доходів, саме після встановлення 22.08.2023 року його дружині ОСОБА_11 інвалідності ІІ групи загального захворювання безтерміново.

При цьому, вказані обставини відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України є підставою для зменшення судом розміру неустойки.

Факт того, що відповідачу стало відомо про відкриття виконавчого провадження № 72167654, з примусового виконання рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22, лише після розгляду 03.10.2023 року Черкаським апеляційним судом апеляційної скарги його представника на вказане рішення суду, а також те, що фактично рішення суду першої інстанції набрало законної сили лише 03.10.2023 року, не може бути поважною причиною для несплати ним аліментів у межах суми платежу за один місяць, тому що вказане зобов`язання підлягало до негайного виконання, як це вказано відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України в резолютивній частині рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22, оскільки презюмується, що він мав бути обізнаним з фактом ухвалення судом даного рішенням, так як у судовому засіданні 11.05.2023 року під час розгляду справи був присутній його представник, та доказів зворотного суду не надано.

Разом з тим, суд вважає поважною причиною неможливості сплати відповідачем аліментів за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22 в період часу з 08.07.2023 року по 11.07.2023 року внаслідок проходженням ним лікування поза межами території України, а саме в кардіологічному відділенні Воєводської багатопрофільної лікарні ім. Яна Джонсона в Лешні, яке супроводжувалось оперативним втручанням, оскільки вочевидь воно мало екстрений характер, що вбачається з встановленого діагнозу «гострий субендокардіальний інфаркт міокарда».

Крім того, факт сплати відповідачем 23.10.2023 року грошових коштів у розмірі 34 354,90 грн. на погашення існуючої заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження № 72167654 свідчить про добросовісність його поведінки в частині сплати щомісячних аліментів платежів за період з 09.08.2023 року по 30.09.2023 року, в розумний строк після набрання рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 990/352/22, та не може бути підставою для звільнення його від сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Необхідність подальшої сплати ОСОБА_12 09.11.2023 року грошових коштів в розмірі 2 500 грн. в якості місячного платежу за аліментами, як зазначено представником відповідача «наперед», хоча фактично за жовтень 2023 року, вбачається досить сумнівною, оскільки рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22 кінцевою датою стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 вказано закінчення навчання їх повнолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , або ж досягнення нею 23 років. При цьому, судом на час розгляду справи № 690/352/22 встановлено, що плановим строком закінчення навчання ОСОБА_3 у Вроцлавській академії бізнесу в галузі прикладних наук є 30.09.2023 року, а докази того, що ОСОБА_3 на даний час продовжила навчання після 30.09.2023 року, відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом.

Суд враховує доводи представника відповідача щодо неправильності розрахунку державним виконавцем заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виконавчому провадженні № 72167654 відповідно до якого станом на 01.10.2023 року сукупний розмір заборгованості становить 34 354,84 грн., а також вказано щомісячну заборгованість зі сплати аліментів, а саме: 1 854,84 грн. за серпень 2022 року, та 2 500 грн. за кожен місяць з вересня 2022 року по вересень 2023 року, оскільки фактично рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22, яким на ОСОБА_2 покладено обов`язок щомісячно сплачувати на користь ОСОБА_1 2 500 грн. в якості аліментів у твердій грошовій сумі, набрало законної сили лише 03.10.2023 року після ухвалення постанови Черкаським апеляційним судом про залишення апеляційної скарги представника відповідача без задоволення, а рішення Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в цій справі без змін.

За вказаних обставин суд вважає, що державний виконавець до 03.10.2023 року не мав жодних правових підстав для здійснення щомісячного нарахування аліментів ОСОБА_13 за період з серпня 2022 року по вересень 2023 року, окрім нарахування аліментів у межах суми платежу за один місяць (без його конкретизації), тобто 2 500 грн.

Положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тож під час розрахунку розміру неустойки (пені) в розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів суд враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 25.04.2018 року в справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року в справі № 333/6020/16-ц, відповідно до яких пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. При цьому застосуванню підлягає наступна формула: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

При цьому, відповідно до змісту постанови Верховного Суду від 19.01.2022 року в справі № 711/679/21 також зроблено висновки про необхідність розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць, оскільки якщо при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня.

Тож Верховний Суд зробив висновок, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

З урахуванням вказаного, оскільки представником позивача в прохальній частині позову конкретизовано кінцеву дату (03.10.2023 року) розрахунку неустойки (пені) за заборгованість зі сплати аліментів, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача, то суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за заборгованість зі сплати аліментів в межах суми платежу за один місяць саме за період часу з 01.06.2023 року по 03.10.2023 року, оскільки ОСОБА_12 в травні 2023 року не сплачено на користь позивача аліменти в розмірі 2 500 грн., та за змістом ч. 1 ст. 13, ч. 2 ст. 264 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог.

Вказане не позбавляє позивача можливості в подальшому звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача неустойки (пеню) за заборгованість зі сплати аліментів за період, який не охоплено під час розгляду даної справи.

З огляду на вказане, суд вважає, що розмір заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_1 за рішенням Ватутінського міського суду Черкаської області від 11.05.2023 року в справі № 690/352/22, станом на 03.10.2023 року становив 2 500 грн. розмір місячного платежу, який підлягав до негайного стягнення, тож розмір неустойки (пені) за період часу з 01.06.2023 року до 03.10.2023 року становить 3 025 грн. (2 500 * (125-4) * 1%).

При цьому, в кількість днів заборгованості суд не враховує 4 дні під час яких ОСОБА_5 перебував на лікуванні в кардіологічному відділенні Воєводської багатопрофільної лікарні ім. Яна Джонсона в Лешні, вважаючи, що вказані обставини поважною причиною неможливості сплати ним аліментів.

Водночас з урахуванням обмежень щодо максимального розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з боржника на користь отримувача аліментів, визначених ч. 1 ст. 196 СК України, суд вважає, що розмір неустойки (пені) з урахуванням встановлених обставин справи не може перевищувати 2 500 грн.

Положеннями ч. 2 ст. 196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З огляду на вказане, враховуючи встановлені обставини справи в частині сімейного стану відповідача наявність в нього на утриманні неповнолітньої доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та дружини ОСОБА_11 , якій безстроково встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання, що кореспондується з його обов`язком їх утримувати відповідно до ч. 2 ст. 84, ч. 1 ст. 180 СК України, в сукупністю з відсутністю відомостей про його працевлаштування, суд вважає за можливе вдвічі зменшити розмір неустойки, який підлягав би стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України.

З огляду на вказане, суд вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 1 250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн.

Положеннями п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, крім іншого, звільняються позивачі в справах про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

У відповідності до положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп., від сплати якого звільнена позивач при подачі позову немайнового характеру, оскільки підстав для звільнення ОСОБА_2 від його сплати, судом не встановлено.

Представником позивача в позовній заяві вказано, що орієнтовний розмір судових витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, а саме витрат на професійну правничу допомогу становить 15 000 грн., та вказано, що докази на їх підтвердження буде надано продовж 5 днів з дати ухвалення остаточного рішення за результатами розгляду справи.

За вказаних обставин, в силу відсутності доказів реальності понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд не вбачає підстав для їх стягнення під час ухвалення даного рішення.

Водночас з урахуванням змісту положень п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, за заявою учасників справи може ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 270, 272, 273, 280-284, 288, 289, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.06.2023 року по 03.10.2023 року в розмірі 1 250 (одна тисяча двісті п`ятдесят) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , судовий збір у дохід держави в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 19.01.2004 року Ватутінським МВ УМВС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 23.05.2014 року Ватутінським МС УДМС України в Черкаській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Третя особа: Звенигородський відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), , адреса місцезнаходження: пров. Віктора Погорілого, 1, м. Звенигородка Черкаської області.

Суддя Линдюк В.С.