РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 01 вересня 2015 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб. Від шлюбу в сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_1 вказав, що сімейне життя не склалося по тій причині, що в останні два роки стосунки між сторонами погіршилися і почалися серйозні непорозуміння. Відповідачка залишила сім`ю у жовтні 2022 року і поїхала на заробітки у м. Київ, де залишилася на постійному місці проживання. Син залишився проживати з ним у м. Володимирі.

Також зазначає, шо усі питання, пов`язані із вихованням, навчанням, здоров`ям, дитини, він вирішує самостійно. Відповідачка не бере участі у вихованні дитини. Позивач наголосив, що шлюб носить формальний характер, тому його збереження не має сенсу. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та ОСОБА_2 , зареєстрований 01 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2179. Також просив визначити місце проживання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком за місцем його реєстрації.

Позивач надав суду заяву, якою заявлені вимоги щодо розірвання шлюбу підтримав, просив суд їх задовольнити, від вимог про визначення місця проживання дитини відмовився. Просив проводити розгляд справи без її участі.

Відповідач надала суду заяву, якою позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, просила проводити розгляд справи без її участі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 08 грудня 2023 рокупо вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 01 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між сторонами зареєстровано 01 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2179.

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 19 квітня 2019 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у місті Києві сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення.

Зважаючи на те, що сторони не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, позивач скористався своїм правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнала, враховуючи те, що збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб, суд вважає, що причини, що спонукають ОСОБА_4 наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 76, 141, 263-265 ЦПК України, на підставі ст. 24, 109, 110, 112 СК України, ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП не відомий, АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу задовольнити повністю.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , зареєстрований 01 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2179.

Рішення суду може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ірина КУСІК