Номер провадження: 22-ц/813/2539/24
Справа № 947/1038/23
Головуючий у першій інстанції Бескровний Я.В.
Доповідач Коновалова В. А.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

22.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Коновалової В.А.,

суддів: Карташова О.Ю., Лозко Ю.П.,

з участю секретаря судового засідання Мокана В.В.

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 ,

на рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2023 року,

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту, визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності, в обґрунтування якого зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка була двоюрідною сестрою матері позивача - ОСОБА_5 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яку мати позивача не встигла прийняти, оскільки померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач подала заяву про прийняття спадщини, однак свідоцтво не отримала.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв її двоюрідний брат ОСОБА_2 .

Позивач просила суд встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є двоюрідною сестрою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та двоюрідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 10.08.2022 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ставнійчук А.О. за реєстровим № 4-183 ОСОБА_2 , а саме в 1/2 частці квартири АДРЕСА_2 . Визнати за ОСОБА_1 , право власності на 1/2 частку у праві спільної часткової власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Київський районний суд м. Одеси рішенням від 28 липня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом задовольнив частково.

Встановив юридичний факт, що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідної сестрою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , двоюрідною тіткою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В задоволенні позову в іншій частині відмовив.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що факт, того що ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є двоюрідної сестрою ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та двоюрідною тіткою ОСОБА_1 підтверджується доказами по справі. Тому вважав, що вимоги про встановлення факту підлягають задоволенню.

Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, виходив з того, що померла мати позивачки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , була спадкоємцем п`ятої черги, а тому, враховуючи вимоги ст.1276 ЦК України, встановлення цього факту для позивача має юридичне значення. Однак, враховуючи наявність умов для одержання позивачкою в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 1300 ЦК України, і відсутність відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, вважав що у задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким вимоги про визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , зазначає, що у строк передбачений законом подала заяву про прийняття спадщини. Виходячи з доведення факту родинних відносин між матір`ю позивачки, ОСОБА_5 , та спадкодавцем, ОСОБА_4 , мати позивачки має такий же ступінь споріднення зі спадкодавцем, що і відповідач ОСОБА_2 .

Вважає, що враховуючи відсутність спадкоємців попередніх черг, які б прийняли спадщину, до спадкування майна ОСОБА_4 закликаються спадкоємці 5 черги - двоюрідні брат та сестра спадкодавця: ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Дані особи є спадкоємцями третьої черги за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України, оскільки ОСОБА_7 (мати відповідача), яка була рідною тіткою спадкодавця, померла до відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 (мати ОСОБА_5 ), яка була рідною тіткою спадкодавця, померла до відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вважає порушенням її прав виданням свідоцтва про право на спадщину лише одному спадкоємцю, який прийняв спадщину.

Також зауважує, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги не звернув уваги на те, що встановлення факту родинних відносин без визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності не є ефективним захистом прав позивача.

(2) Позиція інших учасників справи

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.10.2023 року ОСОБА_2 роз`яснювалось право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадження та копію апеляційної скарги отримав 18.10.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, а скаргу без задоволення, зазначає, що враховуючи положення ч. 4 ст. 1266 ЦК України він має права успадкувати спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка б належала за законом його матері, якби вона була жива на час відкриття спадщини. Зауважує, що звернувся до нотаріусу з заявою за правом представлення. При цьому суд встановив, що померла мати позивача була спадкоємцем п`ятої черги, однак з заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Позивач про дату час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у відповідності до ч. 5 ст. 130 ЦПК України.

Представник позивача у судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідач повістку отримав 11.12.2023 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Представник відповідача у судовому засіданні просив оскаржуване рішення залишити без змін, а скаргу без задоволення.

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Із тексту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду в частині задоволених позовних вимог про встановлення факту родинних відносин не оскаржується, тому рішення суду в цій частині не є предметом перегляду судом апеляційної інстанції згідно положень ч. 1 ст. 367 ЦПК України та п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку" № 12 від 24 жовтня 2008 року.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи наявність умов для одержання позивачкою в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 1300 ЦК України, і відсутність відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, вважав що у задоволенні позову в іншій частині слід відмовити.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 22.04.2021 року.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 відкрилась спадщина на майно - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.02.2011 року, виданого державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Пігіною Т.М. після смерті матері - ОСОБА_9 , 1923 року народження.

На підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі заведена спадкова справа № 650/2021 до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі спадкової справи № 650/2021 до майна ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що 27.07.2021 року ОСОБА_2 звернувся до Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї двоюрідної сестри ОСОБА_4 , спадкоємцем якої він є у зв`язку з тим, що його мати (рідна тітка спадкодавця) ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_4 на час смерті зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , інші особи за вказаною адресою станом на 19.04.2021 року не зареєстровані, що підтверджується довідками Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № Д1-220648-ю/л від 31.08.2021 року та № Д1-220662-ю/л.

11.10.2023 року ОСОБА_1 звернулась з заявою про прийняття спадщини, в якій зазначили, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на день смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що має право на спадкування за законом на підставі ч. 1 ст. 1276 ЦК України (спадкова трансмісія) оскільки її мати ОСОБА_5 , яка була двоюрідною сестрою спадкодавця, ОСОБА_4 , - спадкоємцем третьої черги за правом представлення (ч. 4 ст. 1266 ЦК України), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та не встигла прийняти спадщину.

Державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі листом № 5697/02-14 від 11.10.2021 року повідомила ОСОБА_1 про необхідність надання документів.

20.06.2022 року Державний нотаріус Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі листом № 1939/02-14 просила ОСОБА_1 повідомити про намір звернутись до суду для встановлення родинних відносин.

10.08.2022 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одесі Ставнійчук А.О. посвідчено на підставі ст. 1265 ЦК України спадкоємцем на зазначене у свідоцтві майно ОСОБА_4 , 1948 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , згідно з ст. 1266 ЦК України є її двоюрідний брат - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , матір`ю якого є ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_9 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з: квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - дня смерті спадкодавця (, частина друга статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтями 1261-1265 ЦК України визначено такі черги спадкування за законом, які у визначеному законодавством порядку закликаються до спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, другий з подружжя та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Також у п`яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім`ї.

Частинами першою та другою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (частина перша статті 1267 ЦК України).

Тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як одержання права на спадкування наступною чергою (частина друга статті 1258 ЦК України) та зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом.

Одержання права на спадкування наступною чергою стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом в межах певної черги, впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом, стосується спадкоємців першої-п`ятої черги.

Спадкування за правом представлення регулюється ст. 1266 ЦК, яка визначає коло спадкоємців за законом, котрі закликаються до спадкування у випадку смерті їхнього родича до відкриття спадщини. Так, одна особа, у випадку смерті іншої особи, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якби він був живий на момент відкриття спадщини. За правом представлення можуть спадкувати онуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри. Цей перелік осіб є вичерпним та розширенню не підлягає.

Отже, спадкування за правом представлення - це спадкування за законом, яке передбачає появу в певних спадкоємців права на спадкування за умови смерті до відкриття спадщини того з їхніх родичів, хто був би спадкоємцем.

Таким чином, його власні спадкоємці ніби представляють у спадкових відносинах особу, яка б одержала права на спадкування, якби була живою на час відкриття спадщини.

З викладеного вбачається, що 19.04.2021 року після смерті ОСОБА_4 право на спадкування за законом у третю чергу мали б її рідні тітки ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 06.05.2019 року) та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого Нерубайською сільською радою Біляївського району Одеської області 20.10.2004 року) якби вони були живі на момент відкриття спадщини.

Спадкоємцями тих часток у спадковому майні, які отримали би спадкоємці третьої черги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , якби вони були живі на момент відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_1 , за правом представлення після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_2 після своєї матері ОСОБА_7 та ОСОБА_5 після своєї матері ОСОБА_8 .

Частки у спадщині після смерті спадкодавця ОСОБА_4 ОСОБА_2 , який набув право на спадкування за правом представлення, та ОСОБА_5 , яка набула право на спадкування за правом представлення, були б рівними та складали частину спадкового майна.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 26.04.2021 року.

В позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 була живою, однак у зв`язку зі смертю через шість днів після спадкодавця не встигла прийняти спадщину.

Звертаючись з заявою про прийняття спадщини, після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_1 зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її двоюрідна тітка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка на день смерті постійно проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що має право на спадкування за законом на підставі ч. 1 ст. 1276 ЦК України (спадкова трансмісія) оскільки її мати ОСОБА_5 , яка була двоюрідною сестрою спадкодавця, ОСОБА_4 , - спадкоємцем третьої черги за правом представлення (ч. 4 ст. 1266 ЦК України), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та не встигла прийняти спадщину.

Відповідно до статті 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти (трансмітент), право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців-трансміссаров (спадкова трансмісія). Таким чином, спадкова трансмісія - це перехід права на прийняття спадщини від померлого спадкоємця за заповітом або за законом, який не встиг реалізувати це право внаслідок своєї смерті, до його спадкоємців, тобто перехід права, а не виникнення права на спадкування після смерті першого спадкодавця.

Об`єктом спадкової трансмісії є суб`єктивне цивільне право на прийняття спадщини, що не було реалізоване спадкоємцем у зв`язку з його смертю.

До трансміссара переходить лише можливість прийняття спадщини або відмовитися від її прийняття, якою особа може скористатися, а не безпосередньо спадкове майно. Перехід же спадкового майна є наслідком реалізації права на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця. Не належить до об`єкта спадкової трансмісії право на прийняття спадщини, що відкрилася внаслідок смерті трансмітента, адже це є самостійним суб`єктивним правом, відмінним від права на прийняття спадщини після смерті першого спадкодавця. У разі застосування механізму спадкової трансмісії мають місце дві спадщини, що відкрилися: 1) після смерті спадкодавця та 2) після смерті трансмітента.

Таким чином, перехід права на прийняття спадщини відповідно до статті 1276 ЦК України не є компонентом спадщини, що відкрилася після смерті трансмітента. Трансміссар, здійснюючи право на прийняття спадщини, набуває спадкової маси не від трансмітента, який так і не встиг її прийняти, а від першого спадкодавця.

Застосування механізму спадкової трансмісії як юридичної фікції (закон виходить з того, що оскільки спадкоємець мав право прийняти спадщину, але не встиг цього зробити внаслідок смерті, то він нібито спадщину прийняв) можливе за наявності послідовної сукупності таких умов-фактів (юридичний склад): 1) смерть спадкодавця; 2) закликання до спадкування спадкоємця-трансмітента; 3) смерть спадкоємця-трансмітента після смерті спадкодавця, але до спливу строку на прийняття спадщини (смерть трансмітента має настати протягом шести місяців з дня, наступного після смерті спадкодавця); 4) право на прийняття спадщини або відмова від її прийняття після смерті спадкодавця не було здійснене трансмітентом; 5) трансмітент має спадкоємця (трансміссара), який закликається до спадкування після смерті трансмітента; 6) трансміссар в установлений законом строк здійснив своє право на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті першого спадкодавця.

Такі висновки викладені Верховним Судом у постанові від 01 вересня 2021 року у справі № 720/2683/19.

З викладеного вбачається, що спадкоємець за законом відповідно до ч. 4 ст. 1266 ЦК України (за правом представлення) ОСОБА_5 як двоюрідна сестра ОСОБА_4 померла після відкриття спадщини, та не встигла її прийняти. За таких обставин право на прийняття належної їй частки спадщини перейшло до її спадкоємиці (спадкова трансмісія) - ОСОБА_1 , яка звернулась з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в межах строку визначеного ст. 1270 ЦК України, а отже вчинила юридичні дії, які засвідчують її волевиявлення, що спрямоване на прийняття спадщини в порядку спадкової трансмісії після смерті першого спадкодавця.

За таких обставин справи і позивач, і відповідач мають право на 1/2 частину спадкового майна померлої ОСОБА_4 кожен.

Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

З урахуванням положень ст. 3 ст. 1296-1298 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Право ОСОБА_1 на спірне майно не визнається відповідачем.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи, невизнання відповідачем права позивача на частину спадкового майна, видачу державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Оленюку А.І. свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_4 та відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_4 , що свідчить про відсутність у позивача умов для одержання свідоцтва про право на спадщину, колегія суддів вважає, що є підстави для захисту порушених прав позивача у судовому порядку, шляхом визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 10 серпня 2022 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ставнійчук А.О. за реєстровим № 4-183 ОСОБА_2 , а саме частки квартири АДРЕСА_2 та визнання за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 права власності на частку квартири АДРЕСА_2 .

Висновки суду першої інстанції щодо відсутності постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки на час звернення позивача до суду відповідачу видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, а позивач звернулась до суду з вимогами про визнання вказаного свідоцтва частково недійсним.

Разом з тим, до апеляційної скарги позивачем додано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21.09.2023 року, яка ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.01.2023 року, що занесена до протоколу судового засідання долучена до матеріалів справи з метою повного та всебічного встановлення обставин справи і надано позивачем на підтвердження обставин про які зазначалось в суді першої інстанції.

Посилання відповідача у відзиві на апеляційну скаргу на висновки викладені Верховним Судом України в ухвалі від 25.11.2009 року про те, що за правом представлення закликаються лише особи, вказані у статті 1266 ЦК України: внуки, правнуки, прабаба, прадід, племінники, двоюрідні брати та сестри і цей перелік осіб розширеному тлумаченню за рахунок їх нащадків не підлягає колегія суддів відхиляє, оскільки фактичні обставини у вказаній справі відмінні від фактичних обставин у цій справі, і як вже зазначалось, ОСОБА_1 , як трансміссар, звернулась з заявою про прийняття спадщини, право на яку належало її матері - ОСОБА_5 в порядку представлення.

Спадкування ОСОБА_5 в порядку представлення після смерті ОСОБА_4 не суперечить положенням ст. 1266 ЦК України.

Доводи щодо неправильного зазначення в оскаржуваному рішенні прізвища спадкодавця ОСОБА_4 , з огляду на встановлені судом першої інстанції обставини та докази наявні в матеріалах справи, не є підставою для відмови у задоволенні апеляційної скарги та можуть бути усунені у порядку визначеному ст. 269 ЦПК України.

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Апеляційний суд вважає, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2023 року в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності слід скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності задовольнити.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3059,06 грн, що підтверджується квитанцією № 9291-8517-9201-6047 від 28.12.2022 року та 1935 грн, що підтверджується квитанцією № від 27.02.2023 року.

Позивачем за подання заяви про забезпечення позову сплачено 496,20 грн, що підтверджується квитанцією про сплату судового збору № 9291-8517-4300-7858 від 28.12.2022 року.

Згідно квитанції від 05.10.2023 року позивачем за подання апеляційної скарги сплачено судовий збір в сумі 6198,97 грн.

У зв`язку з тим, що апеляційна скарга підлягає задоволенню в частині оскаржуваних позовних вимог, рішення суду в частині встановлення факту родинних відносин не є предметом апеляційного перегляду, то з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в сумі 10078,83 грн.

Керуючись ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, ст. 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_3 , задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 липня 2023 року в оскаржуваній частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності скасувати та в цій частині ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва частково недійсним та визнання права власності задовольнити.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 10 серпня 2022 року державним нотаріусом Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Ставнійчук А.О. за реєстровим № 4-183 ОСОБА_2 , а саме частки квартири АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНКОПП НОМЕР_5 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 право власності на частку квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь ОСОБА_1 , РНКОПП НОМЕР_5 , судовий збір в сумі 10078,83 грн

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді О.Ю. Карташов

Ю.П. Лозко