_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/651/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Огренич І.В.

за участю секретаря - Грабової Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області (65026, м. Одеса, вул. Грецька, 42), Управління служби безпеки України в Одеській області (65045, м. Одеса, вул. Єврейська, буд. 43) про скасування арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просить скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , НОМЕР_1 , який зареєстрований 12.11.2010 за №10482791 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладання арешту від 11.11.2010 слідчого Управління СБУ в Одеській області Побединського М.А., виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешти обтяження нерухомого майна: арешт нерухомого майна квартири АДРЕСА_2 , що зареєстрований 12.11.2010 за №10482791 реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладання арешту від 11.11.2010 року слідчого Управління СБУ в Одеській області Побединського М.А. При цьому позивачка посилається на те, що вона є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , однак оформити спадщину не спадкове майно, а саме: квартиру АДРЕСА_2 не може, оскільки за даними Державного реєстру речових прав на підставі постанови про накладення арешту Управлінням СБУ в Одеській області від 11.11.2010 накладено арешт на спірну квартиру. Враховуючи неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачка в іншій спосіб захистити своє порушене право не може, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

Представник позивачки адвокат Мала А.М. до судового засідання не з`явилась, надала до суду заяву в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала.

Представник відповідача - Управління служби безпеки України в Одеській області Осадчій А. до судового засідання не з`явився, надав до суду відзив в якому зазначив, що з урахуванням того, що розслідування за кримінальним провадженням 0000076слідчими УСБУ в Одеській області з 05.09.2016 не здійснювалось, в Управлінні СБ України відсутні законні підстави заперечувати щодо скасування арешту на квартиру АДРЕСА_2 .

Представник відповідача - відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області до судового засідання не з`явився, повідомлявся.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії НОМЕР_2 , виданим Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у місті Одесі на підставі актового запису №6240 від 01.05.2021 року Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса.

З витягу №65091709 від 08.06.2021 про реєстрацію в Спадковому реєстрі виданого Малиновською державною нотаріальною конторою у м. Одеса вбачається, що зареєстрована спадкова справа №67787519 у спадковому реєстрі, спадкодавець ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на майно у вигляді квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Одесі Одеського міського управління юстиції на підставі актового запису №1399 від 08.02.2012.

Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем квартири АДРЕСА_2 , був ОСОБА_3 , що підтверджується заповітом від 01.08.2011, посвідченим Плигіною Ж.О. приватними нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, зареєстрованим в Спадковому реєстрі за №51509130, що підтверджується витягом №27670399 від 01.08.2011.

Згідно листа №3038/02-14 від 19.07.2023 року Державного нотаріусу Мельник Л. В. Малиновської державної нотаріальної контори у м. Одеса Заруцькій Н.С., відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її чоловіка ОСОБА_3 , оскільки за даними Державного реєстру речових прав на підставі постанови про накладання арешту Управлінням СБУ в Одеській області від 11.11.2010 накладений арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

В листі також вказано, що вище зазначена квартира належала ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якої згідно заповіту, посвідченому Плигіною Ж.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 01 серпня 2011 за реєстровим номером №1228 був ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав.

З витягу з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна про арешти №37215160 від 03.08.2012 вбачається, що арешт на квартиру АДРЕСА_2 був зареєстрований 12.11.2010 за №10482791 реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладання арешту від 11.11.2010 слідчого Управління СБУ в Одеській області Побединського М.А. Власником квартири зазначено ОСОБА_4 .

Проте, рішенням Київського районного суду Одеської області від 15.07.2011 (справа №2-4330/11) був розірваний договір довічного утримання від 18.10.2000, за яким ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_4 належну їй квартиру АДРЕСА_2 , посвідчений державним нотаріусом Першої Одеської державної нотаріальної контори 18.10.2000, зареєстрованого в реєстрі з №7-3541.

З витягу про Державну реєстрацію прав КП «ОМБТІ та РОН» №307877968 від 29.07.2011 вбачається, що за ОСОБА_2 на праві власності зареєстрована квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номером 34260129.

З листа Одеської обласної прокуратури №10/2-8527-16 від 09.12.2020, вбачається, що 18.03.2014 року, слідчим слідчого управління відділу УСБУ в Одеській області, на підставі матеріалів кримінальної справи №814, внесено відомості до ЄРДР за №0000076 стосовно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Прокуратурою Одеської області , 05.09.2016, підслідність у даному кримінальному провадженої визначено за слідчим відділом Приморського ВП ГУНП в Одеській області.

З листа Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції№1 ГУ НП в Одеській області №36-3-8202 від 05.01.2021 вбачається, що зазначене кримінальне провадження перебуває в відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області.

13.12.2016 слідчим СВ Приморського ВП ГУНП в Одеській області Шпитком Олегом Вікторовичем на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України було прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження, про що внесено відповідні відомості до ЄРДР.

З листа Відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління національної поліції в Одеській області №60.2-131/аз від 31.07.2023 року вбачається, що вище зазначене кримінальне провадження було закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань підтверджується, що на підставі постанови про закриття кримінального провадження від 13.12.2016 року слідчим Шпитко О.В. СВ Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області закрито кримінальне провадження №0000076 за ч.1 ст.284 КПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30 червня 2020 року у справі №727/278/19 вказала, що спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України та ст. 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року держава Україна гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності.

Крім того, стаття 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 5ст,1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Наявність заборон на рухоме та нерухоме майно, є порушенням наведених вище прав власника нерухомого майна, гарантованих йому державою Україна.

При таких обставинах та з огляду на те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 закрито, крім того він не є власником квартири АДРЕСА_2 , а арешт який був накладений на підставі постанови про накладання арешту від 11.11.2010 слідчім Управління СБУ в Одеській області Побединським М.А. не може бути знято іншим шляхом аніж звернення позивачки до суду, суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.10,12,13,18,81, 211,247,258,259,273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_2 , НОМЕР_1 , який зареєстрований 12.11.2010 за №10482791 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладання арешту від 11.11.2010 слідчого Управління СБУ в Одеській області Побединського М.А.

Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про арешти обтяження нерухомого майна: арешт нерухомого майна квартири під АДРЕСА_2 , що зареєстрований 12.11.2010 за №10482791 реєстратором Одеської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про накладання арешту від 11.11.2010 року слідчого Управління СБУ в Одеській області Побединського М.А.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Огренич І. В.