П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024року м. Київ

Справа №372/977/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/5816/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області, постановлену під головуванням судді Сташків Т.Г., 30 червня 2023 року у м. Обухів, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Української міської ради Обухівського району Київської області, треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Семенченко Володимир Іванович, державний нотаріус Української міської державної нотаріальної контори Антонченко Олександра В'ячеславівна про визнання недійсним договору дарування квартири, скасування запису про державну реєстрацію права власності,

В С Т А Н О В И В

У березні 2023 року позивач ОСОБА_2 звернулась до Обухівського районного суду Київської області із позовом про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 , скасування запису про державну реєстрацію права власності.

05 травня 2023 року від відповідача ОСОБА_1 до Обухівського районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява, у якій позивач за зустрічним позовом просила визнати за нею право власності на 7/12 частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2023 року у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування - відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним у разі, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, проте в даному випадку зустрічна позовна заява має самостійний предмет та підстави позову, що можуть бути розглянуті в загальному порядку шляхом подання окремого позову.

Не погодись із вказаною ухвалою суду позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 , її представником подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Скаржник вказує на те, що об'єднання двох позовів не ускладнить розгляд справи, а навпаки є доцільним та сприяє реалізації та захисту права позивача за зустрічним позовом на спадкове майно, яке виникло із взаємопов`язаних спадкових правовідносин. Зазначає, що в постанові Верховного Суду від 27 січня 2021 року у справі №908/1688/20 вказано, що зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги.

Зазначає, що в оскаржуваній ухвалі суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що позивачем об`єднано в зустрічній позовній заяві позовні вимоги, які не пов`язані з первісним позовом підставами виникнення та поданими доказами, а задоволення вказаних вимог по зустрічному позову не вплине на вимоги за первісним позовом. Також суд першої інстанції не врахував, що правовідносини між сторонами виникли на підставі спадкування ними спадкового майна-квартири, обидва позови безпосередньо пов`язані з спірною квартирою та витікають з одних правовідносин, а тому вони взаємопов`язані та їх розгляд є доцільним.

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач за первісним позовом зазначала, що відмовляючи у прийнятті зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги за первісним та зустрічним позовом як за предметом позову, так і способом захисту прав та законних інтересів сторін цивільного процесу не є однорідними, що зумовлює самостійний предмет їх доказування, з`ясування відмінних обставин. Крім того, їх спільний розгляд не сприятиме оперативному вирішенню спору, оскільки зустрічний позов містить вимогу про визнання права власності за позивачем за зустрічним позовом на 7/12 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , а предметом первісного позову є визнання договору дарування квартири недійсним. Відтак задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Крім того під час розгляду первісного позову з`ясуванню підлягає визначення частки у праві спільної часткової власності на квартиру за матеріалами спадкової справи, заведеної після смерті матері позивача ОСОБА_5 та кола спадкоємців, що прийняли спадщину. А підставами зустрічного позову є обставини прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлено, що в березні 2023 року позивач звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 , Української міської ради Обухівського району, в якому просила:

- визнати договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 13 травня 2020 року, реєстровий № 903, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Семенченком Володимиром Івановичем на ім`я ОСОБА_1 недійсним;

- скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 , номер запису про право власності «36474689» від 13 травня 2020 року, вчинений державним реєстратором - приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Семенченком Володимиром Івановичем;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер «52213200» від 13 травня 2020 року, прийняте приватним нотаріусом Обухівського нотаріального округу Київської області Семенченком Володимиром Івановичем.

Позовні вимоги мотивовані тим, що матері позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 належала частина квартири, що є предметом спору. ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 і позивачем ОСОБА_2 було подано заяву про прийняття спадщини. Окрім позивача із заявами про прийняття спадщини звернулись ще 2 особи, зокрема, чоловік померлої ОСОБА_4 . Однак, свідоцтва про прийняття спадщини спадкоємцями отримані не були і поділ спадкового майна не відбувся. Разом з цим, рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року у справі №372/3601/18 за ОСОБА_4 було визнано право власності на належну ОСОБА_5 на праві власності 1/2 частину спірної квартири. В подальшому ОСОБА_4 , як одноосібний власник, вчинив оспорюваний правочин. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі № 372/3601/18 рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 . У зв`язку з цим, позивач вказує на те, що відбулось відчуження майна особою, яка не мала право на розпорядження ним.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07 квітня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

05 травня 2023 року до Обухівського районного суду Київської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на майно в порядку спадкування, в якому вона просила визнати за нею право власності на 7/12 частини квартири АДРЕСА_1 , в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .

Відмовляючи в прийнятті зустрічної позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позов не є взаємопов'язаним з первісним позовом.

Виходячи з приписів ст. ст. 55, 129 Конституції України застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема, на судовий захист ставиться у залежність від положень процесуального закону, у цьому випадку норм ЦПК України.

Таким чином, право на пред'явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним, подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватися вимог ЦПК України щодо її подання.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за наявністю одночасно двох умов: 1) обидва позови взаємопов`язані; 2) спільний їх розгляд є доцільним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №916/3245/17 зазначено, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.

У постанові від 20 березня 2019 року у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатися у підставах цих позовів або поданих доказах, а також у тому, що вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 200/22329/14-ц Велика Палата Верховного Суду наголосила, що зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів).

Конструкція ч. 2 ст. 193 ЦПК вказує на її імперативність, тобто, суд позбавлений широкого розсуду щодо доцільності прийняття зустрічного позову; умовою цього є посилання у зустрічному позові на обставини, за якими задоволення зустрічного позову матиме наслідком повну або часткову відмову у задоволенні первісного позову, та виникнення позовів з одних правовідносин.

Зустрічний позов може подаватися не лише для захисту проти первісного позову, а й бути самостійним засобом захисту проти відповідача, іноді зустрічний позов може бути спрямовано тільки до заліку первісної вимоги. Подання зустрічного позову надає можливість через спільний розгляд первісної і зустрічної вимоги повніше врахувати правові відносини сторін. Зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним. Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у такому: а) обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору; взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; б) вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; в) задоволення зустрічного позову може виключати повністю або частково задоволення первісного позову; подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

З матеріалів справи вбачається, що предметом первісної позовної заяви в даній справі є вимоги щодо визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 від 13 травня 2020 року, та скасування реєстраційних дій щодо такого нерухомого майна, вчинених на виконання оспорюваного договору.

В обґрунтування позову вказано на те, що позивач є спадкоємцем ОСОБА_5 , яка вчасно подала заяву про прийняття спадщини. Окрім позивача із заявами про прийняття спадщини звернулись ще 2 особи, зокрема, чоловік померлої ОСОБА_4 . Однак, свідоцтва про прийняття спадщини спадкоємцями отримані не були і поділ спадкового майна не відбувся. Разом з цим рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року у справі № 372/3601/18 за ОСОБА_4 було визнано право власності на належну ОСОБА_5 на праві власності 1/2 частину спірної квартири. В подальшому ОСОБА_4 , як одноосібний власник, вчинив оспорюваний правочин. Однак, постановою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2023 року у справі № 372/3601/18 рішенням Обухівського районного суду Київської області від 09 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 . У зв`язку з цим позивач вказує на те, що відбулось відчуження майна особою, яка не мала право на розпорядження ним.

З наведеного вбачається, що предметом первісного позову є вимоги про визнання недійсним договору дарування укладеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 , що мають немайновий характер. Під час розгляду первісного позову підлягають встановленню обставини щодо невідповідності договору дарування вимогам чинного законодавства, тобто наявність чи відсутність підстав для визнання даного договору недійсним. При цьому слід зазначити, що вказані вимоги пов`язані з переходом прав на спадкове майно після смерті ОСОБА_5 до позивача ОСОБА_2 , але одним із спадкоємців ОСОБА_5 був і ОСОБА_4 .

Вимоги зустрічної позовної заяви стосуються безпосередньо визнання права власності на частину квартири АДРЕСА_1 .

В обґрунтування зустрічного позову вказано на те, що позивач за зустрічним позовом є обдарованою особою за оспорюваним договором дарування, а також є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 . Також вказується на те, що ОСОБА_4 мав право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 . А тому позивачем за зустрічним позовом поставлені вимоги про визнання за нею права власності на 7/12 частин спірної квартири.

Вимоги зустрічного позову є вимогами майнового характеру і пов`язані з переходом до неї прав в порядку спадкування від ОСОБА_4 та визначення частки позивача за зустрічним позовом, виходячи з обсягу належних прав ОСОБА_4 .. Тобто предметом розгляду за зустрічним позовом є обсяг прав ОСОБА_4 та їх перехід до ОСОБА_1 . При цьому, позивач за зустрічним позовом не вказує про наявність прав щодо майна належного ОСОБА_4 у позивача за первісним позовом ОСОБА_2 , але вказує на наявність прав ОСОБА_4 у праві на частку у спадщині, що була прийнята ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 .

З наведеного вбачається, що відповідач за первісним позов має вимоги до позивача за первісним позовом ОСОБА_2 як до спадкоємця ОСОБА_5 щодо частки у спадщині, що належала б ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 . Однак, вимоги первісного позову стосуються виключно недійсності договору дарування вчиненого ОСОБА_4 та предмет дослідження будуть становити обставини обсягу його прав на здійснення розпорядження цим майном. Однак предмет цього позову не становить визначення часток спадкоємців у праві власності. При цьому у разі задоволення позову повністю або частково, відповідач не буде позбавлена права реалізації своїх спадкових прав після смерті ОСОБА_4 , а у разі відмови у задоволені позовних вимог її права не будуть порушені.

З підстав зустрічного позову вбачається, що предмет спору становить лише частка ОСОБА_4 у праві на частку у спадщині після смерті ОСОБА_5 , що була прийнята ОСОБА_2 . Натомість інша частина, хоч і заявлена до визнання права власності проте не становить предмет спору з позивачем за первісним позовом, а отже в цій частині реалізація прав позивача за зустрічним позовом не залежить від рішення суду щодо вимог первісного позову. А щодо іншої частини вимог, то вони виходячи з підстав позову щодо визнання права на спадщину також не залежать від розгляду вимог первісного позову про визнання недійсним договору дарування.

Таким чином слід погодитись з висновком суду першої інстанції про те, що позови мають різні матеріально-правові підстави позову та докази, якими ці обставини підтверджуються.

Відтак, хоча вимоги первісного позову стосуються договору предметом якого є квартира АДРЕСА_1 , а вимоги зустрічного позову заявлені щодо визнання права власності на частину цієї ж квартири, вони не є взаємопов`язаними, не об`єднані одними й тими ж доказами або спільними підставами, оскільки у первісному позові не заявлені вимоги щодо поділу вказаного майна.

Суд першої інстанції вірно вказав на те, що задоволення зустрічного позову в даному випадку не доводить відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову. Так само і результат розгляду одного з позовів не свідчитиме про наявність чи відсутність підстав для автоматичного задоволення іншого позову. Ухвалення рішень за кожним з позовів залежить від того, чи будуть доведені сторонами обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог.

Виходячи з положень ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним за наявності двох умов: по-перше, вони мають бути взаємопов`язаними, а по-друге, обидва позови виникають з одних правовідносин або якщо задоволення одного позову може виключити повністю або частково задоволення іншого. В цій справі ці умови не вбачаються та об`єднання цих позовів не є таким, що сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала, якою було відмовлено у прийнятті зустрічного позову відповідача до спільного розгляду з первісним позовом, є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 30 червня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.В. Соколова

Судді М.В. Мережко

Н.В. Поліщук