Справа № 303/1130/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

25 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Джуги С.Д. і Мацунича М.В., з участю секретаря Гусоньки З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 червня 2021 року (у складі судді Гутій О.В.) та на додаткове рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року (у складі судді Гутій О.В.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання учинити певні дії, відшкодування матеріальної і моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2019 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому на підставі положення статей 22, 23, 1167, 1168 ЦК України просила:

-зобов`язати ОСОБА_2 за власний кошт демонтувати встановлену ним огорожу на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь шкоду, завдану знищенням огорожі № 3 на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 , у розмірі 72 тис. грн., де 22 тис. грн. матеріальна шкода, та 50 тис. грн. моральна шкода;

-судові витрати покласти на відповідача.

Заявлені вимоги обґрунтувала такими обставинами.

Позивачка та ОСОБА_2 є користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 .

Рішенням Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 09.02.2017 р. «Про встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 » було затверджено акт комісії по встановленню меж вищевказаних суміжних земельних ділянок. Встановлена цим рішенням сільської ради межа проходила по території її земельної ділянки, а належна їй огорожа (№ 3) опинилася на земельній ділянці ОСОБА_2 . Саме тоді відповідач установив на затвердженій межі власну огорожу, демонтувавши належну їй огорожу.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 р. у справі № 303/1276/17 у задоволенні її позову до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 , третя особа Державне підприємство «Закарпатський геодезичний центр», про скасування рішення Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 09.02.2017 р. «Про встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 » було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 09.11.2017 р. у справі № 303/1276/17 її апеляційну скаргу задоволено, рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким її позов задоволено: скасовано рішення Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 09.02.2017 р. «Про встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 ».

Отже, дії відповідача щодо демонтажу огорожі (№ 3), яка була розташована між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та щодо встановлення своєї огорожі є неправомірними.

Відповідно до Технічного паспорта на її домоволодіння АДРЕСА_2 огорожа, позначена як «№ 3», на межі земельних ділянок сторін виготовлена з металу та має протяжність 22 погонні метри.

Розмір збитків у зв`язку зі знищенням цієї огорожі вона оцінила у сумі 22 тис. грн., виходячи з вартості одного погонного метра огорожі у сумі 1 тис. грн., однак для більш точного визначення розміру заподіяної шкоди проситиме суд призначити судову будівельно-технічну експертизу.

Крім того, вказаними протиправними діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яка полягала в душевних стражданнях внаслідок такої протиправної поведінки щодо неї. Дії відповідача були зухвалими, з його боку мали місце численні образи та застосування до неї фізичної сили. Розмір компенсації моральної шкоди вона оцінювала у розмірі 50 тис. грн.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.06.2021 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1 536,80 грн. судового збору.

Указане судове рішення мотивоване тим, що на місці демонтованої огорожі відповідачем встановлена нова огорожа з металевих листів, тому вимога про зобов`язання відповідача за власний кошт демонтувати огорожу безпідставна, а вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди не доведені належними і допустимими доказами.

Додатковим рішенням цього ж суду від 15.07.2021 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 806,40 грн. витрат, понесених на оплату експертизи.

Вирішуючи це питання, суд першої інстанції виходив із результату вирішення справи по суті.

У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Новікової І.С., просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Узагальнені та доречні доводи скарги зводяться до такого:

-дії відповідача по демонтажу огорожі № 3 між земельними ділянками АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 та встановлення своєї огорожі є неправомірними, оскільки судовим рішенням від 09.11.2017 р. рішення 17-ої сесії 7-го скликання Івановецької сільської ради від 09.02.20178 р. «Про встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 » скасовано;

-оскаржуване рішення не містить у собі висновків суду про те, що чи визнано судом встановленими заявлені позивачем факти знищення огорожі на межі земельних ділянок АДРЕСА_4 , належності вказаної огорожі на праві власності ОСОБА_1 , неправомірності дій ОСОБА_2 по знищенню указаної огорожі, заподіяння збитків і моральної шкоди ОСОБА_1 , причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_2 та заподіянням ОСОБА_1 збитків і моральної шкоди;

- ОСОБА_1 заявила про відшкодування завданих збитків, а не відновлення у натурі пошкодженої речі.

Письмового відзиву на апеляційну скаргу не подано.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Білей С.В., підтримали скаргу в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Міщенко О.О., не визнала скарги через безпідставність наведених у ній доводів і просить залишити таку без задоволення, а рішення першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції у цілому та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позову з таких мотивів.

Ця справа переглядається у апеляційному порядку повторно.

Так, постановою Закарпатського апеляційного суду від 11.07.2022 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 було задоволено частково. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30.06.2021 р. та додаткове рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.07.2021 р. скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково:

-Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди 3 110, 40 грн., на відшкодування моральної шкоди 1 тис. грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено;

-Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 9 246,45 грн. на відшкодування витрат із оплати судової експертизи. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 1 493 грн. судового збору у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції і 2 239,39 грн. судового збору, пов`язаного з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Стягнуто ОСОБА_2 на користь держави 43,80 грн. судового збору у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та 65,81 грн. судового збору, пов`язаного з переглядом справи в суді

Постановою Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду 01.03.2023 р. касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Закарпатського апеляційного суду від 11.07.2022 р. скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При цьому, у справі установлені наступні факти й обставини.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 17.02.2019 р. № 156542820) ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.12.2017 р. державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпений М.Ю. за реєстровим № 1-1008, є власником 1/2 частки у праві власності на житловий будинок АДРЕСА_2 , власником іншої 1/2 частки у праві власності на цей будинок на підставі аналогічного свідоцтва, виданого 30.12.2017 р. цим же нотаріусом за реєстровим № 1-1009, є ОСОБА_3 , право власності цих осіб зареєстровано 30.12.2017 р (т.1, а. с. 4-6).

ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування, посвідченого 11.05.2003 р. приватним нотаріусом Мукачівського районного нотаріального округу Вімертом В.І. за реєстровим № 818, право власності обдарованого зареєстровано 27.10.2007 р., що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданим товариством з обмеженою відповідальністю «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі ТОВ «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки») 27.10.2007 р. за № 16437682 (т.1, а. с. 38-40).

Тобто, сторони є користувачами суміжних земельних ділянок, розташованих по АДРЕСА_3 і АДРЕСА_1 .

Технічним паспортом на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 , складеним 09.09.2015 р. ТОВ «Мукачівське районне бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» на замовлення ОСОБА_1 , зафіксовано у характеристиці будинку, господарських будівель та споруд, що до будинку належить огорожа № 2, з дощок, довжиною 18 погонних метрів, (відсоток зносу 65) і огорожа № 3, металева, довжиною 22 погонні метри (відсоток зносу 55), рік побудови будинку вказаний «1948», рік побудови обох огорож указаний «1975» (т.1, а. с. 9-11).

Між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 існували судові спори, пов`язані із визначенням межі на місцевості між належними їм земельними ділянками.

Так, рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 р. у справі № 303/1276/17 у задоволенні позову ОСОБА_1 до Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області, ОСОБА_2 , третя особа державне підприємство «Закарпатський геодезичний центр», про скасування рішення Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 09.02.2017 р. «Про встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 » було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 09.11.2017 р. апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 04.04.2017 р. скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Івановецької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області від 09.02.2017 р. «Про встановлення меж земельної ділянки гр. ОСОБА_2 у АДРЕСА_1 ».

ОСОБА_2 стверджував, що огорожа, про яку йдеться, була встановлена його батьком у 70-х роках минулого століття, входила до складу будинковолодіння АДРЕСА_1 , була відображена у Технічному паспорті на будинок під АДРЕСА_5 і через непридатність для використання була ним демонтована через понад 40 років після встановлення зі спорудженням нової огорожі (т.1, а. с. 34-36).

У Технічному паспорті на житловий будинок індивідуального фонду АДРЕСА_2 , складеним станом на квітень 2003 р. Мукачівським районним комунальним підприємством технічної інвентаризації та експертної оцінки на замовлення ОСОБА_4 , зафіксовано у характеристиці будівель і споруд, що до будинку під № 1-3 належать «споруди метал» (знос указаний як «20,40»), рік побудови будинку вказаний «1956», рік побудови «споруди метал» не вказаний (т.1, а. с. 41-45).

Отже, у вказаному технічному паспорті не зафіксовані конкретний вид «споруди метал», рік побудови та інші характеристики цієї споруди (споруд), зокрема, довжина, якщо йдеться про огорожу, паркан. Схема розташування на земельній ділянці відповідних будівель і споруд у технічному паспорті відсутня.

Натомість, відповідні конкретні ідентифікуючі дані щодо металевої огорожі № 3 довжиною 22 м зафіксовані у характеристиці будинку, господарських будівель та споруд, ця огорожа відображена на схематичному плані земельної ділянки, які є складовими Технічного паспорта на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно з висновком судової будівельно-технічної експертизи від 14.08.2019 р. № 21-08/19 зруйнована огорожа, загальною довжиною 22,0 м, була встановлена на спільній межі домоволодінь АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 ; огорожа була з металевої сітки типу «рабиця» з клітинками 50х50 мм на стійках (опорах) з металевих труб діаметром 50 мм і швелерів № № 14/20 мм та висотою 2,00 м, що були забетоновані в ямах глибиною 0,50/0,60 м; на час обстеження на місці зруйнованої огорожі ОСОБА_2 вже була встановлена нова огорожа з металевих листів профнастилу по металевих трубо-стойках на бетонному цоколі; залишки зруйнованої огорожі (фрагменти сітки, частина окремих стовпів) були розкидані біля нової огорожі на ділянці ОСОБА_1 ; розташування зруйнованої огорожі відображене як «частина пошкодженої огорожі» по лінії межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 і АДРЕСА_1 як це зафіксовано на схематичному плані земельної ділянки в Технічному паспорті на садибний житловий будинок АДРЕСА_2 ; вартість відновлення зруйнованої огорожі складає 20 446 грн., що є вартістю збитків, заподіяних знищенням металевої огорожі № 3, довжиною 22 погонних метри, на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (т.1, а. с. 63-73).

Висновком експерта № 9076 за результатами проведення повторної судової оціночно-будівельної експертизи від 22.12.2020 р. (т.1, а. с. 128-160), зафіксовані, зокрема, такі обставини: на спільній межі домоволодінь АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 встановлена огорожа, а саме: огорожа, довжиною 22,4 м, від будівлі літньої кухні являє собою стрічковий монолітний фундамент з уступами; в стрічковий фундамент заанкерований металевий каркас із металевих прямошовних зварних труб діаметром 50 мм та труби профільної перерізом 40 мм х 20 мм; на каркас змонтовано металеві листи з профнастилу висотою 1 м; стара демонтована огорожа була з металевої сітки рабиці по металевих опорах; залишки старої демонтованої огорожі (рулон сітки рабиці висотою 1,5 м і чарункою 50х50 мм, металева труба діаметром 56 мм і висотою від рівня бетону 1,3 м, металевий круг діаметром 25 мм у бетоні перерізом 0,3х0,3х0,4 м і висотою від рівня бетону 1,2 м, швелер № 16 в бетоні перерізом 0,3х0,3х0,4 м і висотою від рівня бетону 1,3 м (уражений корозією і не придатний для використання під опору) знаходилися на території домоволодіння АДРЕСА_2 ; фізичний знос демонтованої огорожі становить 75%, технічний стан ветхий; вартість будівництва аналогічної огорожі станом на лютий 2017 року (час демонтажу огорожі згідно позовної заяви) складає 4 517 грн., станом на грудень 2020 року (час проведення експертизи) складає 6 912 грн.; для визначення вартості демонтованої металевої огорожі № 3, довжиною 22 погонних метри, необхідно врахувати коефіцієнт фізичного зносу огорожі, що згідно з Технічним паспортом на будинок АДРЕСА_2 складав 55%; отже, вартість демонтованої металевої огорожі № 3, довжиною 22 погонних метри, могла становити: станом на лютий 2017 р. 4 517 грн. х 0,45% = 2 032,65 грн.; станом на грудень 2020 р. 6 912 грн. х 0,45% = 3 110,40 грн. Відтак, із урахуванням фізичного зносу вартість демонтованої між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 металевої огорожі № 3, довжиною 22 погонних метри, (відповідно до Технічного паспорта на будинок АДРЕСА_2 ) на грудень 2020 р. становить 3 110,40 грн.

Водночас Верховний Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції достовірно встановив незаконність дій відповідача по знесенню старої огорожі, належної позивачці, і побудови нової огорожі на межі земельних ділянок сторін у справі, але, разом з тим, вимог позову про зобов`язання відповідача за власний кошт демонтувати спірну огорожу не розглянув, замінивши цю вимогу відшкодуванням збитків, які відповідачка не просила. Вимога позивачки про відшкодування шкоди стосувалася не компенсації за знесення огорожі, встановленої відповідачем, а іншими обставинами, а саме знесення її огорожі.

Під способами суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (пункт 5.5. постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 р. у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 р. у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18).

Як видно з матеріалів справи, позивачкою пред`явлено позов до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, зобов`язання вчинити певні дії, в якому вона, визначаючи на власний розсуд предмет позову, просила суд:

-зобов`язати ОСОБА_2 за власний кошт демонтувати встановлену ним огорожу на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 ;

-стягнути з ОСОБА_2 на її користь шкоду, завдану знищенням огорожі № 3 на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 , у розмірі 72 тис. грн., де 22 тис. грн. матеріальна шкода та 50 тис. грн. моральна шкода.

З огляду на достовірне встановлення факту незаконності дій відповідача по знесенню старої огорожі, належної позивачці, і побудови нової огорожі на межі земельних ділянок сторін у справі позовна вимога про зобов`язання ОСОБА_2 за власний кошт демонтувати встановлену ним огорожу на межі земельних ділянок АДРЕСА_6 підлягає безумовному задоволенню.

З приводу вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь матеріальної і моральної шкоди, завданої знищенням огорожі № 3 на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 , колегія суддів зазначає таке.

За змістом положень статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, які особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім того, збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо).

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Для настання деліктної відповідальності за статтями 1166, 1167 ЦК України необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди, тому позивач повинен довести: наявність шкоди; протиправну поведінку заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача.

За фактичних обставин справи колегія суддів дійшла висновку про наявність у спірних правовідносинах усіх необхідних елементів цивільного правопорушення.

Так, достовірно встановлено факт незаконності дій відповідача по знесенню належної позивачці старої огорожі та побудови нової огорожі на межі земельних ділянок сторін у справі, згідно з висновком № 21-08/19 будівельно-технічної експертизи від 14.08.2019 р. вартість збитків, заподіяних знищенням металевої огорожі № 3 довжиною 22 погонних метрів на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 становить 20446 грн. (т.1, .а.с.63-73), а причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача (відповідача) є очевидним.

При цьому, з огляду на предметний зміст позовних вимог колегія суддів бере до уваги саме висновок № 21-08/19 будівельно-технічної експертизи від 14.08.2019 р., а не висновок експерта за результатами проведення судової оціночно-будівельної експертизи № 9076 від 22.12.2020 р. (т.1, а.с.129-134), оскільки першим висновком установлена вартість збитків, заподіяних знищенням металевої огорожі № 3 довжиною 22 погонних метрів на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , а повторним висновком установлено лише вартість демонтованої указаної огорожі, яка станом на лютий 2017 р. (час демонтажу огорожі) могла складати 2032.65 грн., а станом на грудень 2020 р. (час проведення експертизи) могла складати 3110.40 грн.

Тобто, як зазначив Верховний Суд, вимога позивачки про відшкодування шкоди стосувалася не компенсації за знесення огорожі, встановленої відповідачем, а іншими обставинами, а саме знесення її огорожі.

З приводу відшкодування моральної (немайнової шкоди), яка оцінена позивачкою у сумі 50000 грн., колегія суддів зауважує таке.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Однак, заявлений позивачкою розмір грошового відшкодування моральної шкоди є надмірним. Із урахуванням характеру і тривалості правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивачки, пов`язаних із неправомірною поведінкою відповідача, знищенням її майна, необхідністю судового захисту, колегія суддів визначає заподіяну позивачці моральну шкоду в сумі 10000 грн., яка в контексті спірних правовідносин відповідатиме вимогам розумності та справедливості.

Згідно з положеннями ст. 263 ч.1, 2, 5 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не відповідає цим вимогам.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги та відповідно до ст. 376 ч.1 п.3, п.4 ЦПК України рішення суду першої інстанції належить скасувати, а позов ОСОБА_1 задовольнити частково: присудити до стягнення 22000 грн. заявленої позивачкою майнової шкоди (вартість збитків згідно з висновком експерта № 21-08/19 від 14.08.2019 р. і витрати на послуги експерта в с умі 2000 грн. т.1, а.с.186-187) та 10000 грн. визначеної апеляційним судом моральної шкоди, а загалом 32000 грн.

У зв`язку з цим підлягає скасуванню також додаткове рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15.07.2021 р. як похідне.

Із приводу розподілу судових витрат колегія суддів зазначає, що відповідно до вимог ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в сумі 2305.20 грн., сплата яких була відстрочена, належить покласти на ОСОБА_2 (відповідача).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.3, п.4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 2.Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 30 червня 2021 року скасувати. 3.Позов ОСОБА_1 задовольнити частково. 3.1.Зобов`язати ОСОБА_2 за власний кошт демонтувати встановлену ним огорожу на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ; 3.2.Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 шкоду, заподіяну знищенням огорожі № 3 на межі земельних ділянок АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , в розмірі 32 000 (тридцять дві тисячі) гривень, із яких 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень матеріальна шкода, та 10 000 (десять тисяч) моральна шкода. 4.Додаткове рішення Мукачівського міськрайонного суду від 15 липня 2021 року скасувати. 5.Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 2305 (дві тисячі триста п`ять) гривень 20 (двадцять) копійок у відшкодування судового збору за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 , сплату якого було відстрочено ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 16 серпня 2021 р. 6.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду. 7.Повне судове рішення складено 09.02.2024 р.

Судді: