ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/382/24 Справа № 213/212/22 Суддя у 1-й інстанції - Мазуренко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.,

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони справи

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Котляр Тетяна Вікторівна на рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року, ухваленого суддею Мазуренком В.В. у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 21 серпня 2023 року,

УСТАНОВИВ

У січні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду позовом до відповідача ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення особи від права на спадкування та визнання права власності на спадщину за законом.

В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , яка доводиться позивачу матір`ю. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири по АДРЕСА_1 . Інші 2/3 частини вказаної квартири належать позивачу за первісним позовом. Коли позивач звернулась до нотаріуса то дізналась, що окрім неї за спадщиною звернулась відповідач, - онука померлої. Вважає, що відповідача слід усунути від спадкування, оскільки вона умисно ухилялась від догляду за померлою, яка мала похилий вік, тяжко хворіла протягом останніх років, перебувала на стаціонарному лікуванні, перебувала у безпорадному стані. За життя доглядала за нею позивач, їм не вистачало грошей на лікування. Просила усунути відповідача від спадкуванна та визнати за позивачем право власності на 1/3 частину вказаної квартири.

ОСОБА_2 подала зустрічний позов, посилаючись на те, що померла ОСОБА_4 доводиться ОСОБА_2 бабусею. Батько позивача син померлої ОСОБА_4 - помер, тому позивач за правом представлення має право на спадщину як спадкоємець першої черги. Вона звернулась до нотаріуса в межах встановлених строків, але отримала відмову. За життя спадкодавцю належало 1/3 частина квартири по АДРЕСА_1 , тому, враховуючи кількість спадкоємців, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/6 частину вказаної квартири.

Рішенням Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про усунення особи від права на спадкування та визнання права власності на спадщину за законом, задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частку квартири квартири АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог за первісним позовом відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як за спадкоємцем за правом представлення після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/6 частку квартири АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Котляр Т.В., будучи незгодною з ухваленим судовим рішенням подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким задовольнити первісні позовні вимоги в повному обсязі, а саме усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за ОСОБА_1 право власності на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 , в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Представник позивача, посилаючись на покази свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вказує на те, що зі свідчень цих свідків суд зробив хибний висновок про те, що позивач справлялася з доглядом за своєю матір`ю та не потребувала допомоги відповідача ОСОБА_2 . Вказує, що позивачем доведено та свідками у судовому засіданні підтверджено, що померла мати позивача ОСОБА_4 до дня своєї смерті перебувала у безпорадному стані, оскільки була безпомічною особою, неспроможною своїми силами через вік та тяжку хворобу, перенесену нею, фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування, через що позивач і доглядала за нею постійно та намагалася не залишати матір одну, просячі допомоги свого чоловіка. Зазначає, що наявність тяжкої хвороби у матері позивача підтверджена висновком спеціаліста, доданим до справи, а потреба у постійному сторонньому догляді - показаннями свідків.

Представник позивача наголошує на тому, що відповідач ОСОБА_2 свідомо і умисно ухилялася від догляду за своєю бабусею, що підтверджено показаннями свідків, які підтвердили, що померла неодноразово просила онуку приїхати до неї, проте остання не приїзджала. Вказує, що показами свідків також підтверджено, що позивач самотужки не справлялася з доглядом за своєю матір`ю та потребувала допомоги відповідача, яка мала таку можливість. Сторона позивача вважає, що відповідач ОСОБА_2 має бути усунута від права спадкування за законом після померлої ОСОБА_4 .

У відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Страх В.О., просить залишити судове рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року без змін, а апеляційну скаргу, без задоволення. Вказує, що відповідачем не заперечувалась та обставина, що померла була доглянута позивачем. Зазначає, що позивачем не доведено потреби спадкодавця в допомозі саме від відповідача, враховуючи отримання достатньої допомоги від інших. Водночас лише та обставина, що відповідач не часто відвідувала сввою бабусю та не допомогала їй фінансово - не свідчить про факт її умисного ухилення від надання їй допомоги та потребу спадкодавця в такій допомозі. Також позивачем не доведено та судом не встановлено факту того, що спадкодавець, у зв`язку з віком та хворобою висловлювала прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки, а відповідач свідомо від її надання ухилялася.

23.01.2023 від представника скаржника ОСОБА_1 - адвоката Котляр Т.В. надійшла заява з прохання проведення апеляційного розгляду справи, призначеного на 23 січня 2023 року без участі позивача та представника.

Також 23.01.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката страха надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляцйна скарга сторнони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, щоІНФОРМАЦІЯ_4 народилась ОСОБА_10 , батьками якої вказано ОСОБА_11 та ОСОБА_4 (а.с.18).

02.09.1995р. ОСОБА_12 та та ОСОБА_10 уклали шлюб та обом присвоєне прізвище ОСОБА_13 (а.с.12). Таким чином встановлено, що позивач за первісним позовом є рідною донькою ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_14 , батьками якого вказано ОСОБА_11 та ОСОБА_4 (а.с.47-48).

ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась ОСОБА_2 , батьками якої зазначено ОСОБА_14 та ОСОБА_15 (а.с.49).

ІНФОРМАЦІЯ_7 помер ОСОБА_14 (а.с.13, 48 на оберті). Таким чином встановлено, що ОСОБА_14 доводився рідним сином, а ОСОБА_2 доводиться онукою ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , 1941 р.н. (а.с.11,42).

За життя їй належала 1/3 частка квартири по АДРЕСА_1 (а.с.19,54,56).

ОСОБА_4 на момент смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та разом з нею зареєстрована позивач ОСОБА_1 (а.с.45 на оберті)

30.04.2021р. позивач ОСОБА_1 звернулась до нотаріуса для отримання спадщини після смерті матері (а.с.40).

14.05.2021р. позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса для отримання спадщини після смерті бабусі - ОСОБА_4 , за правом представлення частку яка б належала її батькові та сину спадкодавця ОСОБА_14 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.41)

05.11.2021р. нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_4 , у зв`язку з тим що має місце спір між спадкоємцями (а.с.14,59)

08.11.2021р. нотаріусом було відмовлено ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її бабусі ОСОБА_4 за правом представлення, у зв`язку з тим що має місце спір між спадкоємцями та не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.58)

Відповідно до Консультативного висновку спеціаліста від 29.10.2021р. ОСОБА_4 , 1941 р.н. перебувала на Д-обліку 10 років. Висновки: Цукровий діабет тип2. Ст.субкомпенсації. ІХС Дифузний к/склероз ГХ ІІст 2 ст ризик 3 СН ІІ А. ДЕП 3. Генералізований атеросклероз. Рекомендації: вести постійний прийом гіпотензивних та гіпоглікемічних препаратів (а.с.16).

Відповідно до Посмертного епікризу хворого ОСОБА_4 , вказано: дата госпіталізації ІНФОРМАЦІЯ_8 - 26.03.2021р.

26.03.2021р. констатована біологічна смерть. Заключний клінічний діагноз: основний: корона вірусна хвороба 2019, лівобічна сегментарна пневмонія. ЛН ІІст. Ускладнення: набряк головного мозку, дислокаційний синдром, набряк легень. Супутні захворювання: Дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст. складного ґенезу (атеросклеротичного, гіпертонічного діабетичного) І Х ІІ ст. ст.2 ризик ІІІ. ІХС: дифузний кардіосклероз. Цукровий діабет ІІ тип, інсулінозалежний (а.с.17).

Відповідно до відповіді ПАТ Лікувально-оздоровчих закладів «Миргородкурорт» - ОСОБА_4 1941 р.н., в період 2020-2021р. не перебувала у них на лікуванні (а.с.136).

Дослідивши відповідь АТ «Українська залізниця» - ОСОБА_4 1941 р.н., у період з 01.02.2021р. по 30.04.2021р. не оформлювала проїзні документи (а.с.166-176).

В судовому засіданні оглянуто фотознімки надані представником позивача за зустрічним позовом (а.с.216,217). Сторони не заперечували, що на фотознімках позивач за зустрічним позовом разом зі спадкодавцем бабусею ОСОБА_4 . Фотознімок (скріншот) має опис із вказівкою дати файлу знімку 15.03.2020р. Позивач за первісним позовом вказала, що це відбувалось у сусідів з першого поверху, коли вона з матір`ю були там в гостях та випадково зустріли ОСОБА_2 .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення первісного позову та повне задоволення зустрічного позову на підставі досліджених доказів, допиту свідків, виходив з того, що під час розгляду даної справи позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами вчинення відповідачем за первісним позовом будь-яких умисних дій, які б свідчили про ухилення ОСОБА_2 від надання допомоги спадкодавцю ОСОБА_4 , що суду не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_2 мала як фізичну так і матеріальну змогу надавати допомогу ОСОБА_4 , однак умисно уникала цього, відповідач не вчинила умисних дій чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Також в ході судового розгляду позивачем не доведено та судом не встановлено факту того, що спадкодавець, у зв`язку з віком та хворобою висловлювала прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки відповідача за первісним позовом, а відповідач свідомо від її надання ухилялася, всі свідки вказували, що ОСОБА_4 бажала спілкування з онукою та уваги з її боку.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції викладеними у оскаржуваному судовому рішенні та не погоджується з доподами позивача ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Відповідно до положень статей 1216 та 1217ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ятастатті 1268 ЦК України). Відповідно до частини першоїстатті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третястатті 1296 ЦК України).

Так, суд першої інстанції встановив, що позивач за первісним позовом станом на момент смерті спадкодавця проживала фактично та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач за первісним позовом є спадкоємцем першої черги.

Позивач за зустрічним позовом за змістом ст.1266 ЦК України є спадкоємцем за правом представлення.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням передусім характеру поведінки відповідача.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Крім того, при розгляді такої справи суду належить з`ясовувати, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб і чи мав спадкоємець матеріальну й фізичну змогу надавати таку допомогу.

Відповідно до частини п`ятої статті 1224 ЦК України має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунутий від спадкування.

Зазначену вище позицію неодноразово висловлював Верховний Суд, зокрема в постанові від 01 червня 2021 року №742/1475/19 (провадження №61-17207св20), постанова від 04 липня 2018 року №404/2163/16-ц (провадження №61-15926св18), постанова від 21 березня 2018 року №337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св 18).

Суд першої інстанції під час судового розгляду встановив, що за життя ОСОБА_4 дійсно мала ряд захворювань, проте медичні документи, які надані суду не свідчать про те, що спадкодавець перебувала у безпорадному стані та потребувала стороннього догляду.

Суд першої інстанції, допитавши свідків встановив, що дійсно ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_4 та доглядала за нею, готувала їжу, контролювала прийом ліків, але показами свідків встановлено, що ОСОБА_4 самостійно виходила на вулицю, могла самостійно їсти, ходити у вбиральню, могла самостійно пересуватись по квартирі, до того як її самопочуття погіршилось у санаторії в 2021 році та звідки її позивач за первісним позовом привезла одразу до лікарні, де ОСОБА_4 померла через 20 днів після госпиталізації. Окрім того, показами свідків встановлено, що ОСОБА_4 спілкувалась по телефону з онукою ОСОБА_2 та хотіла більше спілкування, щоб її частіше навідувала онука.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами статей 77, 80 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стандарт доказування, тобто ступінь доведеності обставин справи сторонами є питанням досить складним для Суду, яке він вирішує у кожній справі окремо. Загальне правило, сформульоване у рішенні по справі Ireland v. the United Kingdom (5310/71, § 161, 18 January 1978) наступним чином: оцінюючи докази Суд застосовуватиме стандарт доказування «поза розумним сумнівом», але додає, що такий доказ може слідувати з співіснування достатньо сильних, чітких та узгоджених припущень або інших схожих неспростованих презумпцій факту. В цьому контексті поведінка Сторін при отриманні доказу також приймається до уваги.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 89 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем ОСОБА_1 не доведено, а судом не встановлено факту того, що спадкодавець, у зв`язку з віком та хворобою висловлювала прохання або бажання про надання допомоги з боку онуки , а відповідач ОСОБА_2 свідомо від її надання ухилялася, оскільки всі свідки вказували, що ОСОБА_4 бажала спілкування з онукою та уваги з її боку.

Також правильним є висновок суду про те, що суду не надано доказів того, що відповідач ОСОБА_2 мала як фізичну так і матеріальну змогу надавати допомогу бабусі ОСОБА_4 , однак умисно уникала цього.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржниками вимог законодавства та власного тлумачення норм матеріального та процесуального права. Такі доводи оцінені судом першої інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Викладене дає підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє представник - адвокат Котляр Тетяна Вікторівна залишити без задоволення.

Рішення Інгулецького районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складено 23 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: