Провадження № 2/369/1806/24
17.01.2024 року м. Київ
Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
Головуючого судді Дубас Т.В.,
За участю секретаря Варваровій М.П.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП,
До суду надійшов вказаний позов про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому позивач просив суд стягнути з Відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 8 761,10 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят одна грн. 10 коп.);
Стягнути з Відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) та витрат на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч грн. 00 коп.).
Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 07 жовтня 2021 року о 19 год. 30 хв. у Київській області, с. Софіївська Борщагівка по вул. Чубинського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю:
- транспортного засобу «JAC», державний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ;
- транспортного засобу «Chevrolet», державний № НОМЕР_3 . який належить ОСОБА_1 .
Внаслідок вищевказаної ДТП. було пошкоджено транспортний засіб «Chevrolet», державний № НОМЕР_3 . який належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . отримав механічні пошкодження.
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «JAC HFC», реєстраційний № НОМЕР_2 була забезпечена у ТДВ «СК «Кредо», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № 206096264. Франшиза за полісом № 206096264 складає 0,00 грн.
Представником ОСОБА_1 було повідомлено ТДВ «СК «Кредо» про настання страхового випадку. Разом з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду на адресу страховика було направлено заяву про страхове відшкодування, а також всі інші документи, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до листа від 04.08.2022 р. вих. № 2258 ТДВ «СК «Кредо» повідомило, що 31.01. 2022 р. страховим актом №3003144-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «CHEVROLET Aveo», реєстраційний № НОМЕР_3 , які сталися 07.10.2021 р. страховим випадком передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісом та призначено страхове відшкодування з урахуванням витрат на проведення експертних послуг на загальну 13 285,42 грн. та пеня в сумі 246,05 грн. за 34 дні прострочення виплати страхового відшкодування.
21.02.2022 р. страхове відшкодування та пеня перераховані Потерпілій особі, що пітверджується платіжними дорученнями.
Розмір страхової виплати розраховано страховиком на підставі Звіту № 2037618/10/21.
Відповідно до Звіту № 2037618/10/21 про оцінку колісного транспортного засобу від 29.10.2021 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «CHEVROLET Aveo», реєстраційний № НОМЕР_3 склала: 22 046,52 грн.
Отже, ТДВ «СК «Кредо» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 13 285,42 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7 та без ПДВ).
Оскільки вартість відновлювального ремонту (фактичний розмір) транспортного засобу -CHEVROLET Aveo», реєстраційний № НОМЕР_3 , у зв`язку з його пошкодженням перевищує розмір, який сплачений з боку страхової компанії, з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (фактичним розміром) та розміром завданого матеріального збитку (страхового відшкодування).
Загалом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума: 8 761,10 гри. (вісім тисяч сімсот шістдесят одна грн. 10 коп.), яка була розрахована наступним чином:
22 046,52 грн. - 13 285,42 грн. = 8 761.10 грн.
Де, 22 046,52 грн. - вартість відновлювального ремонту згідно Звіту № 2037618/10/21 від 29.10.2021 р.;
13 285,42 грн. - розмір виплаченого страхового відшкодування.
У досудовому порядку, шляхом направлення вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, Позивач намагався врегулювати з Відповідачем даний спір, однак станом на теперішній час з боку ОСОБА_2 жодної виплати здійснено не було.
Відповідно до Договору про надання правової допомоги №01Б-1/103 від 13.04.2020 та додаткової угоди №01Б-1/285 від 09.02. 2022 року, розрахунку № 1 від 20.06.2023, рахунку № 35.06 від 21.06. 2023, акту виконаних робіт № 35.06 від 14.07.2023, квитанції від 14.07.2023, позивач поніс наступні витрат пов`язані з розглядом справи:
1)1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гри. 60 коп.) - витрати по сплаті судового збору;
2)12 000,00 гри. (девять тисяч грн. 00 коп.) - витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
Тому на підставі вищевказаного позивач просив суд задовольнити позов.
Ухвалою суду від 03.08.2023 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання сторони не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник позивача до суду направив заяву у якій просив суд розгляд справи провести без його участі.
У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Судом встановлено, що 07 жовтня 2021 року о 19 год. 30 хв. у Київській області, с. Софіївська Борщагівка по вул. Чубинського відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю:
- транспортного засобу «JAC», державний № НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 ;
- транспортного засобу «Chevrolet», державний № НОМЕР_3 . який належить ОСОБА_1 .
Внаслідок вищевказаної ДТП. було пошкоджено транспортний засіб «Chevrolet», державний № НОМЕР_3 . який належить ОСОБА_1 згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . отримав механічні пошкодження.
На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «JAC HFC», реєстраційний № НОМЕР_2 була забезпечена у ТДВ «СК «Кредо», згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) № 206096264. Франшиза за полісом № 206096264 складає 0,00 грн.
Представником ОСОБА_1 було повідомлено ТДВ «СК «Кредо» про настання страхового випадку. Разом з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду на адресу страховика було направлено заяву про страхове відшкодування, а також всі інші документи, передбачені Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до листа від 04.08.2022 р. вих. № 2258 ТДВ «СК «Кредо» повідомило, що 31.01. 2022 р. страховим актом №3003144-1 було визнано настання цивільно-правової відповідальності водія забезпеченого ТЗ за спричинення пошкоджень частин та деталей автомобіля «CHEVROLET Aveo», реєстраційний № НОМЕР_3 , які сталися 07.10.2021 р. страховим випадком передбаченим Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та полісом та призначено страхове відшкодування з урахуванням витрат на проведення експертних послуг на загальну 13 285,42 грн. та пеня в сумі 246,05 грн. за 34 дні прострочення виплати страхового відшкодування.
21.02.2022 р. страхове відшкодування та пеня перераховані Потерпілій особі, що пітверджується платіжними дорученнями.
Розмір страхової виплати розраховано страховиком на підставі Звіту № 2037618/10/21.
Відповідно до Звіту № 2037618/10/21 про оцінку колісного транспортного засобу від 29.10.2021 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля «CHEVROLET Aveo», реєстраційний № НОМЕР_3 склала: 22 046,52 грн.
Отже, ТДВ «СК «Кредо» виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 13 285,42 грн. (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 0,7 та без ПДВ).
Оскільки вартість відновлювального ремонту (фактичний розмір) транспортного засобу -CHEVROLET Aveo», реєстраційний № НОМЕР_3 , у зв`язку з його пошкодженням перевищує розмір, який сплачений з боку страхової компанії, з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу (фактичним розміром) та розміром завданого матеріального збитку (страхового відшкодування).
Загалом з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сума: 8 761,10 гри. (вісім тисяч сімсот шістдесят одна грн. 10 коп.), яка була розрахована наступним чином:
22 046,52 грн. - 13 285,42 грн. = 8 761.10 грн.
Де, 22 046,52 грн. - вартість відновлювального ремонту згідно Звіту № 2037618/10/21 від 29.10.2021 р.;
13 285,42 грн. - розмір виплаченого страхового відшкодування.
У досудовому порядку, шляхом направлення вимоги про відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, Позивач намагався врегулювати з Відповідачем даний спір, однак станом на теперішній час з боку ОСОБА_2 жодної виплати здійснено не було.
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.
Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).
Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).
Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Відтак, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Статтями 28, 29 Закону №1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі№359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.
З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується із відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас, така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.
Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.
Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).
Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.
Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.
З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.
Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.
Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.
Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивуільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов`язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто, порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі №6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
За таких обставин саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Статтями 28, 29 Закону № 1961-IV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Щодо стягнення витрат на правову допомогу.
Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ч. 3 ст. 137 ЦПК України, розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату цих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до Договору про надання правової допомоги №01Б-1/103 від 13.04.2020 та додаткової угоди №01Б-1/285 від 09.02. 2022 року, розрахунку № 1 від 20.06.2023, рахунку № 35.06 від 21.06. 2023, акту виконаних робіт № 35.06 від 14.07.2023, квитанції від 14.07.2023, позивач поніс наступні витрат пов`язані з розглядом справи:
3)1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гри. 60 коп.) - витрати по сплаті судового збору;
4)12 000,00 гри. (девять тисяч грн. 00 коп.) - витрати на професійну правничу допомогу адвоката.
Таким чином, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що до стягнення підлягають сплачені позивачем витрати на професійну правничу допомогу, оскільки суд не наділений повноваженням, а відповідно - не вправі, зменшити розмір витрат на правничу допомогу з власної ініціативи, виключно за клопотанням іншої сторони (постанова Верховного Суду від 08.04.2019 року у справі №922/619/18).
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України)
Таким чином, відповідно до пропорційності задоволених позовних вимог із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1073, 60 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 266, 273, 280 ЦПК України, суд
Керуючись ст.ст. 22, 23, 988, 1167, 1188, 1194 Цивільного кодексу України, ст. ст. 13, 33, 130, 133, 141, 247, 259, 265, 279 ЦПК України, ст. ст. 22, 28, 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд, -
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в розмірі 8 761,10 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят одна грн. 10 коп.);
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Позивача ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати, які складаються із суми судового збору в розмірі 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три грн. 60 коп.) та витрат на правову допомогу в розмірі 12 000,00 грн. (дванадцять тисяч грн. 00 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області або безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено удень його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;
Інформація про відповідача: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: в матеріалах справи відсутній, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя Тетяна ДУБАС