Справа № 461/514/23 Головуючий у 1 інстанції: Зубачик Н.Б.
Провадження № 22-ц/811/2424/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

розглянувши у м. Львові в порядку спрощеного провадження без участі сторін цивільну справу №461/514/23 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» (місце знаходження: 79008, м.Львів, вул. Валова, 11, ) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором

в с т а н о в и в :

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором кредиту №Е07.00608.007186445 від 18.11.2020 в розмірі 261421,08 грн. та судовий збір у розмірі 3921,32 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 18.11.2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту №Е07.00608.007186445, згідно якого відповідач отримала кредит в розмірі 300000 грн., зі сплатою 10,99 % річних, з поверненням, сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 22.12.2022 утворилась заборгованість в розмірі 261421,08 грн. Відтак, у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 03.11.2023 на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до ОСОБА_1 будуть здійснені заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача,тому просить позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту №Е07.00608.007186445 від 18.11.2020 в розмірі 210314 (двісті десять тисяч триста чотирнадцять) грн. 92 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» сплачений судовий збір в розмірі 3154 (три тисячі сто п`ятдесят чотири) грн. 73 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення оскаржила представник відповідача- ОСОБА_2 .В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Зазначає, що оскільки судом визнано нікчемною умову договору про стягнення плати за обслуговування кредиту, то відповідно це мало стати наслідком перерахунку усіх складових заборгованості. Стверджує, що згідно з квитанціями , що наявні у відповідачки на виконання умов договору нею сплачено 177300, 00 грн., з них 78840,87 грн. позивач зарахував на погашення плати за обслуговування по кредитному договору. З врахуванням нікчемності умови договору про стягнення плати за обслуговування кредиту, стверджує, що сума заборгованості повинна становити 131474,05 грн. Зазначає, що зверталась до банку з проханням про реструктуризацію заборгованості, однак зважаючи на те, що перебуває за кордоном вирішити зазначене питання не вдалося. Просить скасувати рішення та ухвалити нове,яким позов задовольнити частково та стягнути з неї суму заборгованості в розмірі 131474,05 грн. та відповідно провести новий розподіл судових витрат.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що заперечує проти апеляційної скарги, вважає її необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи. Звертає увагу, що підписанню кредитного договору передувало ознайомлення з його текстом та погодження всіх істотних умов, відповідач підписала кредитний договір без застережень. На підтвердження заборгованості ОСОБА_1 надає детальний розрахунок заборгованості за договором кредиту станом на 22.12.2022 року без плати за обслуговування кредитної заборгованості, згідно з яким загальна сума заборгованості за кредитом становить 122381,70 грн. Просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи те, що ціна позову у даній справі менша ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, апеляційна скарга підлягає розгляду без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За змістом ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обгрунтованість оскаржуваного рішення,апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково.

Судом встановлено такі обставини.

18.11.2020 між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_3 укладено договір кредиту №Е07.00608.007186445(далі договір), згідно з якимо відповідач отримала кредит в розмірі 300000 грн., зі сплатою 10,99 % річних, з поверненням кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів (а.с.15).

Пунктом 1.4 договору передбачено, що строк кредиту становить 36 місяців.

Згідно з п.1.5 договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п.5 Додатку №1. Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в Банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно з діючими тарифами банку. Тарифи є невід`ємною частиною договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, та розміщені на веб-сайті банку: https://ideabank.ua. (а.с.15).

Відповідно до п.9.8.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за договором кредиту, що включає в себе: надання інформації за рахунками позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в контакт-центрі банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; - надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо (а.с.10).

Позивач виконав свої зобов`язання передбачені договором , що підтверджується копією меморіального ордеру про видачу кредиту відповідачці в розмірі 300000 грн. (а.с.17). Однак, відповідач не повернула отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, інші платежі за договором.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_3 був здійснений 27.01.2022, надалі платежі,які повинні були сплачуватись щомісячно до 18.11.2023 року припинились, чого відповідач не заперечує.

Відтак, судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_4 не повернула отриманий кредит у встановлений термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію. Сума заборгованості за розрахунком позивача, станом на 22.12.2022 становить 261421,08 грн. та складається із наступного: основний борг 171220,83 грн., прострочений борг 24261,61 грн., прострочені проценти 3488,50 грн. та строкові проценти 11343,98 грн. В розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем включено нараховану плату за обслуговування кредиту в розмірі 37625,51 грн. та прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 13480,65 грн.

03.11.2022 на адресу ОСОБА_1 направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями списків про згрупування поштових відправлень (а.с.27).

Згідно з вимогою АТ «Ідея Банк» відповідач повинна терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом.

Однак, ОСОБА_4 належним чином не відреагувала на вимогу та зобов`язань за вищезгаданим договором кредиту не виконала.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 210314,92 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачці встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована плата за обслуговування кредиту в розмірі 37625,51 грн. та прострочена плата за обслуговування кредиту в розмірі 13480,65 грн., не підлягає стягненню з відповідача.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду, однак вважає, що загальниц розмір заборгованості без сплати за обслуговування кредиту, з врахуванням наданих сторонами доказів про погашення відповідачкою кредиту в розмірі 177300,00 грн. слід зменшити з 210314,92 грн. до 122381,70 грн.

До такого висновку , апеляційний суд дійшов з огляду на таке.

Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Згідно з ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (ст.217 ЦК України).

Тобто окремі умови нікчемного правочину, розглядається з точки зору права як такі, що юридично не мала місця, не створили будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.5 Додатку №1 до договору, який є його невід`ємною частиною позичальник зобов`язалась повернути кредит разом з процентами шляхом внесення 36 щомісячних платежів до 18.11.2023 року.

Судом першої інстанції правильно встановленно, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, зокрема не вносила чергові платежі по кредиту, починаючи з лютого 2022 року, що стверджується випискою по рахунку, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитом,тому позивач поставив вимогу про дострокове стягнення кредиту у повному обсязі. Однак стягуючи заборгованість в розмірі 210314,92 грн., суд не врахував, що згідно з випискою по рахунку відповідач внесла на погашення кредиту 177618,30 грн., з яких 78840,87 грн. банком зараховано на погашення плати за обслуговування кредиту, однак ця умова договру є нікчемною в силу закону, про що суд правильно зазначив у рішенні.

Відтак, доводи апеляційної скарги частково знаходять своє підтвердження щодо розміру заборгованості.

Як вбачається з долучених квитанцій про сплату кредиту, пітверджується випискою по рахунку та детальним розрахунокм по кредиту без плати за осблуговування, наданим позивачем, відповідач внесла кошти на погашення кредиту в розмірі 177618,30грн., а відтак неповернутими залишаються кошти в розмірі 122381,70 грн.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 лютого 2023 року у справі № 910/23042/16 зазначено, що проценти за користування кредитом є зобов`язанням за кредитним договором та є складовим елементом плати за наданий кредит, що разом із тілом кредиту становлять загальну суму боргу і охоплюються поняттям «основна сума заборгованості із зобов`язань за кредитом».

Частинами 1,2 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст.76-78 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на встановлені обставини, рішення суду підлягає зміні в частині стягнення суми заборгованості з 210314,92 грн. до 122381,40 грн.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України»), ( CASE JF SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE), рішення від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін ( рішення ЄСПЛ у справі «Руїз Торія проти Іспанії, серія А № 303-А, gg 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний сторонами, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За подання позову позивач оплатив судовий збір в розмірі 3921,32 грн., тому пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача необхідно стягнути 1835,73 грн.

За подання апеляційної скарги відповідач оплатила 5883,00 грн., тому пропорційно до задоволених позовних вимог з позивача необхідно стягнути 2754,06 грн.

Шляхом взаєморозрахунку, з позивача в користь відповідача підлягає стягненню залишок в розмірі 918,33 грн.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення ( ч.5 ст.268 ЦПК).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1п2.; 376 ч.1 п.п.3,4; 383; 384; 389; 391 ЦПК України,- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 16 травня 2023 року в частині суми заборгованості змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКППО НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк»() заборгованість за договором кредиту №Е07.00608.007186445 від 18.11.2020 в розмірі 122381,70 грн. (сто двадцять дві тисячі триста вісімдесят одну грн. 70 коп)

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк»» () в користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 918,33 грн. (дев`ятсот вісімнадцять грн.33 коп.).

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст.ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 22 лютого 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк