Єдиний унікальний номер судової справи: 478/685/23 Головуючий суду першої інстанції Сябренко І.П.
Провадження №22-ц/812/70/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В.
Постанова

Іменем України

22 січня 2024 року м. Миколаїв справа № 478/685/23

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Самчишиної Н.В.,

суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання Лівшенком О.С.,

за участі: представника позивача Лівицького О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Лівицьким Олександром Миколайовичем, на рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2023 року, ухвалене о 10 год 09 хв під головуванням судді Сябренко І.П. в приміщенні суду у смт. Казанка Миколаївської області, повний текст якого складено 18 жовтня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області, Товариства з обмеженою відповідальністю «Батьківщина» та Казанківської селищної ради Баштанського району Миколаївської області про визнання права на земельну частку (пай),

установив:

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Лівицького О.М., подав до суду позов до Баштанської районної державної адміністрації Миколаївської області, який обґрунтовував наступним.

Позивач вказував, що з 02 квітня 1997 року його було прийнято в члени КСП «Батьківщина», який в подальшому був реорганізований в СХПК «Батьківщина», а згодом в ТОВ «Батьківщина».

05 жовтня 1999 року на підставі статті 38 КЗпП України позивача звільнено.

На момент паювання земель КСП «Батьківщина» і отримання сільськогосподарським підприємством державного акта на право колективної власності на землю позивач залишався членом зазначеного підприємства, але з невідомих причин йому не було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) в розмірі 6,57 умовних кадастрових гектарів.

Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_1 просив поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом та визнати за ним право на земельну частку (пай) із земель колишнього КСП «Батьківщина», що знаходиться на території Новофедорівської сільської ради Баштанського (колишній Казанківський) району Миколаївської області розміром 6,57 умовних кадастрових гектарів.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 серпня 2023 року залучено в якості співвідповідача ТОВ «Батьківщина» та Новофедорівську сільську раду Баштанського району Миколаївської області.

Наступною ухвалою того ж суду від 28 серпня 2023 року замінено співвідповідача Новофедорівську сільську раду Баштанського району Миколаївської області належним співвідповідачем Казанківську селищну раду Баштанського району Миколаївської області.

Позиція відповідачів у суді першої інстанції

Відповідачі явку своїх представників до суду не забезпечили, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином. Баштанська районна державна адміністрація Миколаївської області подала до суду заяву про розгляд справи у відсутність її представника, за наявними в матеріалах справи документами.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів обставин, на які посилався, як на підставу своїх вимог.

Позивачем не надано суду доказів, які б об`єктивно свідчили про те, що станом на день отримання КСП «Батьківщина» державного акту на право колективної власності на землю, що мало місце в 1995 році, останній був членом цього колективного сільськогосподарського підприємства і безпідставно не був внесений до списку осіб власників земельних часток (паїв), долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержаного КСП «Батьківщина» 30 травня 1995 року.

Аргументи учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Лівицького О.М., подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначав, що суд необґрунтовано не взяв до уваги те, що скаржник мав трудові відносини з КСП «Батьківщина» в період з 02 квітня 1997 року по 05 жовтня 1999 року. Трудова книжка члена колективного або іншого сільськогосподарського підприємства чи нотаріально засвідчена виписка з неї є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) громадян України, зазначених в абзаці 5 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Відсутність сертифікату на право на земельну частку (пай) не є безумовною підставою, що виключає можливість позивача права на отримання земельної ділянки. Заявник посилався на висновки, що містяться у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №181/257/19 та від 14 грудня 2022 року у справі №389/1201/21.

Також зазначав, що суд не надав оцінку наданим доказам. Зокрема з довідки із Держгеокадастру у Миколаївської області від 06 вересня 2023 року слідує, що державний акт на право колективної власності виданий КСП «Батьківщина» в Головному управлінні відсутній. Відповідно до інформації із книги «Історія Казанківського краю» в 1996 році КСП «Батьківщина» одержало в колективну власність 3390, 8 га землі, 06 травня 1996 році господарство отримало державний акт на право колективної власності на землю, а в серпні-вересні 1997 році розпайовувало землю на частки. З копії справи про паювання земель колективної власності КСП «Батьківщина» міститься розрахунок від 01 вересня 1997 року, в якому вказано, що номер і дата державного акту на право колективної власності на землю 30 травня 995 року.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачами не подано.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Згідно довідки ТОВ «Батьківщина» №157 від 26 жовтня 2022 року, колгосп ім. Карла Маркса 08 лютого 1992 року реорганізований в кооперативно-акціонерне сільськогосподарське підприємство «Батьківщина» (протокол №1 від 08 лютого 1992 року); 15 січня 2000 року КСП «Батьківщина» реорганізований в СХПК «Батьківщина» (протокол №1 від 15 січня 2000 року); 30 грудня 2000 року СХПК «Батьківщина» реорганізований в ТОВ «Батьківщина» (протокол №2 від 30 грудня 2000 року). ТОВ «Батьківщина» являється правонаступником вище вказаних господарств (копія) (а.с.20).

02 квітня 1997 року позивача - ОСОБА_1 було прийнято на роботу в КСП «Батьківщина» на посаду слюсаря мех. загону №2, протокол №1 від 02 квітня 1997 року. 05 жовтня 1999 року ОСОБА_1 звільнений з роботи в КСП «Батьківщина» за власним бажанням, протокол №1 від 05 жовтня 1999 року, що підтверджується записами трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26 жовтня 2022 року (копія) (а.с.21).

За інформацією наданої Сектором роботи з юридичними та фізичними особами архівного відділу Баштанської райдержадміністрації від 04 липня 2023 року №5/10.04/04, слідує, що згідно протоколів загальних зборів за 1997 рік по КАСП, КСП «Батьківщина» Казанківського району Миколаївської області, прийому в члени господарства гр. ОСОБА_1 не значиться.

Звільнення з членів господарства згідно протоколів загальних зборів за 1999 рік по КАСП, КСП «Батьківщина» гр. ОСОБА_1 не значиться (а.с.35).

Належні, допустимі, достовірні та достатні докази прийняття ОСОБА_1 у члени КСП «Батьківщина» матеріали справи не містять та судом не встановлено.

Зі справи про паювання земель колективної власності КСП «Батьківщина» вбачається, що відповідно до державного акту на право колективної власності на землю від 30 травня 1995 року №21 КСП «Батьківщина» передано у колективну власність 3316,4 гектарів землі. У списку членів КСП «Батьківщина», які мають право на земельну частку (пай), прізвища позивача - ОСОБА_1 відсутнє (копія) (а.с.101-128). Зазначення в інформації із книги «Історія Казанківського краю» про те, що 06 травня 1996 року КСП «Батьківшина» отримало державний акт на право колективної власності на землю, не заслуговує на увагу, оскільки дата видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Батьківшина» спростовується матеріалами справи про паювання земель колективної власності КСП «Батьківщина».

Розпорядженням районної державної адміністрації від 01 вересня 1997 року №342-р за загальними відомостями номеру і дати реєстрації державного акта на право колективної власності на землю від 30 травня 1995 року №21 затверджено розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах 6,8.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, оскільки воно ухвалене з дотриманням норм законодавства.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про наявність підстав для задоволення позову, є хибними, з огляду на таке.

Відповідно до статті 5 ЗК України від 18 грудня 1990 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин, у колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. До прийняття такого рішення провадиться передача земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, до відання сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. Площа земель, що передаються у колективну власність, становить різницю між загальною площею земель, що знаходяться у віданні відповідної Ради і площею земель, які залишаються у державній власності (землі запасу, лісовий фонд, водний фонд, резервний фонд тощо) і у власності громадян.

Сільські і селищні Ради народних депутатів створюють на своїй території резервний фонд земель за погодженням місцерозташування з землекористувачем у розмірі до 15 процентів площі усіх сільськогосподарських угідь, включаючи угіддя в межах відповідних населених пунктів. Частина земель резервного фонду, яка на час введення в дію цього Кодексу належала господарствам, залишається за ними на умовах постійного користування. Резервний фонд земель перебуває у державній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням.

Згідно з пунктами 2, 7 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720 право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Системний аналіз вказаних норм свідчить, що особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання підприємством цього акта.

Право на земельну частку (пай) виникає з часу отримання сільгосппідприємством державного акту на право колективної власності на землю разом з доданими до нього списками осіб, що мають право на земельну частку (пай).

Новоприйняті члени недержавних сільськогосподарських підприємств можуть отримати земельну ділянку з резервного фонду на підставі заяви такого члена, рішення управління цього підприємства та рішення органу місцевого самоврядування, у віданні якого перебуває резервний фонд.

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 є правильним.

Досліджені докази свідчать, що позивач станом на день отримання КСП «Батьківщина» державного акту на право колективної власності на землю не був членом підприємства, а отже і не мав права на отримання земельної частки (паю).

Колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим посилання заявника на висновки, що зазначені у постановах Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №181/257/19 та від 14 грудня 2022 року у справі №389/1201/21.

Висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними. Під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти лише такі рішення, де аналогічними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі №181/257/19 та у справі, яка переглядається, різні зміст позовних вимог та фактичні обставини, зокрема, у наведеній справі спір стосувався встановлення факту належності запису у списку додатку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, кооперативу або товариства до державного акту на право колективної власності на землю та визнання права на земельну частку (пай).

У справі №389/1201/21 та у справі, яка переглядається, різні фактичні обставини, зокрема встановлено, що Особу 1 було прийнято до членів колгоспу, вона була членом колективного сільськогосподарського підприємства на час видачі державного акта.

Таким чином, на думку колегії суддів відсутні підстави для врахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладені у наведених як приклад постановах касаційного суду, оскільки у цих постановах, та у справі, що є предметом перегляду, відмінними є, зокрема, встановлені фактичні обставини.

Підсумовуючи викладене, позивач не має права на отримання земельної ділянки у власність.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням зазначеного колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Лівицьким О.М. підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, то апеляційний суд розподіл судових витрат не здійснює.

Керуючись статтями 367, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Лівицьким Олександром Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішення Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених статте 389 ЦПК України.

Головуючий Н.В. Самчишина

Судді: В.В. Коломієць

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 22 січня 2024 року.