Справа № 404/1702/22
Номер провадження 2/404/451/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2022 року, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу укладеного з ОСОБА_2 . Шлюб зареєстрований 29 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 70; та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду і до 25.07.2029 року, а потім починаючи з 25.07.2029 року в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 29 квітня 2011 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося, через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, втрату взаєморозуміння. На даний час з відповідачем фактично припинені шлюбні відносини, спільне господарство не ведеться. Зазначила, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку надавати відмовляється, а вона одна не може забезпечити дітям належний рівень життя, а тому змушена звернутись до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 вересня 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків (а.с.21).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 05 вересня 2022 року позивачем подано заяву (вх. № 25387 від 15,09.2022 року) якою недоліки вказані в ухвалі судді від 05.09.2022 року усунуто не в повному обсязі.

У зв`язку з чим, ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 вересня 2022 року продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви (а.с. 22).

На виконання вимог ухвали судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 20 вересня 2022 року позивачем подано заяву (вх. № 26687 від 27.09.2022 року), якою усунуто недоліки вказані в ухвалі судді від 20.09.2022 року (а.с.24-28).

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 31 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (а.с.29).

В судове засідання позивач не з`явилась, подала через канцелярію Кіровського районного суду міста Кіровограда заяву (вх. № 2497 від 26.01.2023 року) про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує (а.с. 32).

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву (вх. № 3248 від 29.01.2024 року) про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог (а.с. 55-58).

Розглянувши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області 29 квітня 2011 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 70. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка: ОСОБА_6 , дружини: ОСОБА_6 . Зазначене підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_1 від 29.04.2011 року (а.с. 5).

Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, не ведуть спільне господарство, між собою втратили порозуміння, мають різні характери і погляди на життя, примирення не бажають. Вказані обставини свідчать про неможливість примирення подружжя та збереження сім`ї.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Частинами третьою та четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

За змістом статті 55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що в даному випадку не відбулось і підтверджується доказами, що є у справі.

Згідно частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

За приписом частини першої статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

У відповідності до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в частині 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання".

Частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на життя, призначення сім`ї, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, та оскільки приписи сімейного законодавства не передбачають можливість примушування жінки або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 02 серпня 2011 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8 на звороті).

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 17.08.2016 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8).

Таким чином, сторони мають спільних малолітніх дітей, сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які проживають разом з позивачем та знаходиться на її утриманні, що підтверджено довідками від 22.04.2022 № 3525-, № 3525-, та № 3525- про взяття на обліку внутрішньо переміщеної особи (а.с. 25-26) та не заперечується відповідачем, що в силу частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України не потребує доказування .

Статтею 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов`язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав малолітньої або неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов`язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (частина 1 статті 181 Сімейного кодексу України). Частиною 1 статті 189 цього Кодексу батькам надано право укласти договір про сплату аліментів на дитину, умови якого (про розмір аліментів, строки їх виплати, тощо) не повинні порушувати її права. При цьому, розмір аліментів сторони визначають за домовленістю між собою, але за жодних обставин він не може бути меншим від передбаченого у статті 182 Сімейного кодексу України. Договір має бути укладено письмово та підлягає нотаріальному посвідченню.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із ним, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом. Домовленість між батьками щодо утримання дитини відсутня.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 1 статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому суд враховує, що діти проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню.

При цьому, суд зазначає, що у відповідності до частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, стягнення аліментів після досягнення найстаршою дитиною врегульовано нормами Сімейного кодексу України, (що наразі співпадає з розміром заявленим позивачем), відтак додаткового визначення судом не потребує.

За таких обставин, суд вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі, заявленому позивачем до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 , що відповідає положенням частин другої-третьої статті 183 Сімейного кодексу України.

Крім того, положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом з`ясовано, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до вимог частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись статтями 24, 55, 56, 84, 105, 110, 112, 180, 181, 183, 191 Сімейного кодексу України, статтями 4, 7, 10, 11, 137, 141, 206, 258, 263-265, 272, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 29 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис за № 70, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 992,40 грн.

Роз`яснити сторонам, що за приписом частини другої статті 115 Сімейного кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 квітня 2022 року і до досягнення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ; місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 29.02.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда