Справа № 513/216/24
Провадження № 2/513/413/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Бучацької А.І., за участю: секретаря судового засідання Русавської Н.В., позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Власенко Л.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Сарата Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Власенко Лілії Вікторівни до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей та на утримання дружини,

У С Т А Н О В И В:

12 лютого 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить:

стягнути з нього на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з урахуванням інфляції до досягнення дітьми повноліття;

стягнути з відповідача аліменти на її утримання на час догляду за дітьми до досягнення ними трирічного віку у розмірі 3000 гривень щомісячно починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною трирічного віку до 15 липня 2023 року;

стягнути на її користь витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 2500 гривень.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 01 квітня 2014 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають трьох спільних дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спільне життя не склалося, вони проживають окремо, діти знаходяться на її утриманні. Позивачка не працює, оскільки одна опікується дітьми, не отримує доходу, а відповідач не надає їй матеріальної допомоги.

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 20 лютого 2024 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.25).

14 березня 2024 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву (а.с.33-37), в якому послався на те, що відповідач є особою з інвалідністю третьої групи, щомісячно отримує пенсію по інвалідності в розмірі 2520 гривень, інших доходів не має. В нього немає ні автомобіля, ні земельної ділянки. Зазначив, що позов визнає частково та вважає можливим сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку щомісячно. Позов в частині стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку не визнав повністю. посилаючись на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини. Також просив відмовити в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Позивачка та її представник адвокат Власенко Л.В. в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити (а.с. 36).

Відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про розгляд справи до суду не з`явився. 14.03.2024 року надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позов щодо стягнення аліментів на утримання дітей визнав частково в розмірі по 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини щомісячно. Вимоги щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення трирічного віку дітей та вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу не визнав повністю.

Заслухавши позивачку та її представника, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

За положеннями частини 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частиною 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи з положень ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї.

Згідно з частиною 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

За статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частин 1, 3 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

На підставі частини 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

За положеннями частин 1,2,3 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття

Відповідно до частини 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

01 квітня 2014 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.9).

Згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , позивачка та відповідач є батьками: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно (а.с. 10-12).

З довідки Новоселівського старостинного округу Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області № 84 від 23 січня 2024 року вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . До складу її сім`ї входять: донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . Діти знаходяться на утриманні матері (а.с.13).

З довідки Саратського відділу управління соціального захисту населення Білгород-Дністровської районної державної адміністрації від 23.01.2024 року № 29, позивачка ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення та з 01.01.2022 року по 32.12.2024 року їй призначено допомогу при народженні дитини (доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ) (а.с.14).

Відповідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18ОВ № 076107 відповідач ОСОБА_1 є особою з інвалідністю третьої групи з дитинства безстроково (а.с. 42).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Саратському об`єднаному управлінні ПФУ в Одеській області і отримає пенсію соціальну в розмірі 2520 гривень щомісячно (а.с. 43).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків станом на 07.03.2024 року в період з 3 кварталу 2023 року по 4 квартал 2023 року інформація про доходи ОСОБА_1 в реєстрі відсутня (а.с.44).

Свою позицію щодо часткового визнання позову про стягнення аліментів на утримання дітей у розмірі по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину щомісячно відповідач обґрунтував тим, що офіційно не працює та лише отримує пенсію по інвалідності.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, щомісячно отримує пенсію по інвалідності.

При цьому суд виходить з того, що відсутність роботи не звільняє батька від обов`язку утримувати дітей.

У рішенні від 7 грудня 2006 року у справі "HUNT v. UKRAINE", № 31111/04, § 54, Європейський суд з прав людини наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище малолітніх дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у відповідача інших осіб на утриманні, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання дочок ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стосовно вимог позивачки щодо стягнення аліментів на її утримання до досягнення ддитиною трирічного віку, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

За положеннями частини 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Отже, передумовою стягнення аліментів зазначеної категорії є додержання двох умов: проживання дитини у одного з подружжя та можливість другого з подружжя надавати матеріальну допомогу.

Визначаючи розмір аліментів, які відповідач має сплачувати на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку, суд приймає до уваги, що відповідач є працездатним, а отже має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки, яка не працює, здійснює догляд за дитиною, яка не досягла трирічного віку.

Ураховуючи стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають частковому задоволенню у розмірі 1000 гривень щомісячно з дня подачі позову та до досягненням дочкою Варварою трьох років, оскільки відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що не спроиожний надавати матеріальну допомогу на утримання позивачки.

При цьому суд враховує, що термін сплати аліментів на утримання позивачки є короткочасним, а саме: з дня звернення до суду, тобто з 12 лютого 2024 року і до досягнення дочкою Варварою трьох років, тобто до 17 грудня 2024 року, а тому сплата аліментів у визначеному судом розмірі не може суттєво впливати на матеріальний стан відповідача.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2500 гривень суд встановив наступне.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 3 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited" проти України»).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2500 гривень представником позивача ОСОБА_9 надано договір № 3 від 29 січня 2024 року про надання правової допомоги (а.с. 17-19), детальний опис наданих послуг (а.с.20) та квитанцію до прибуткового касового ордеру від 09.02.2024 року про сплату позивачкою 2500 гривень відповідно до договору від 29.01.2024 року (а.с.21).

Отже позов в цій частині підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2500 гривень.

Згідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачка звільнена від сплати судового збору. У зв`язку з чим, на підставі ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 2422 гривень 40 копійок (1211,20 грн. + 1211,20 грн.).

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.75, 77,79, 80,84,180-182, 183 СК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354, п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/2 (половини) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, з урахуванням інфляції, починаючи з 12 лютого 2024 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1000 (одна тисяча ) гривень щомісячно, починаючи з 12 лютого 2024 року до досягнення дитиною ОСОБА_2 трьох років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_9 .

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (три тисячі) гривень.

Рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 березня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , паспорт НОМЕР_5 , виданий 08 квітня 2014 року Саратським РС ГУДМС України в Одеській області, РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивачки: адвокат Власенко Лілія Вікторівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 002725, видане на підставі рішення Ради адвокатів Одеської області від 16 вересня 2015 року за № 38, РНОКПП НОМЕР_7 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , паспорт НОМЕР_8 , виданий Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 18 жовтня 2005 року, РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Суддя А. І. Бучацька