Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1503/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.03.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Лапчак Ігор Ярославович про визнання права власності на земельну ділянку.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1494 га, кадастровий номер :05:004:0030, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки Виноградівської міської ради №402 від 14.06.2024, земельна ділянка під будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 до даним запису в погосподарській книзі №5 рахується за ОСОБА_2 . Рішенням сесії сільради №92 від 17.01.2008 року змінено назву АДРЕСА_1 , та змінено нумерацію будинку з номера «34» на «36».

Згідно довідки Виноградівської міської ради №403 від 14.06.2024, земельна ділянка розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування в АДРЕСА_1 не забудована.

01.04.2022 року позивач уклав з відповідачем письмовий попередній договір, предметом якого є в цілому земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1494 га, кадастровий номер :05:004:0030, розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

01.04.2022 року сторонами договору складений Акт прийому -передачі майна, що згідно п. 6, п.7 п. 11, Договору свідчить про отримання позивачем у володіння вказане майно.

Згідно умов договору відповідач зобов`язався в майбутньому передати на оплатній основі майно, а позивач зобов`язався в майбутньому прийняти це майно, до 01.06.2023 року по ціні 60.000,00 гривень.

Позивач, як і відповідач добросовісно виконували п.п. «А», «Б» п.4. цього Договору: підготував в строк до 01.06.2023 року документи, необхідні для укладення основного, нотаріально посвідченого договору.

Довірена особа відповідача ОСОБА_3 , подав 01.04.2022 року документи до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки, і отримав його повну вартість 60.000.00 гривнів в рахунок договірної вартості будинку, про що ним складена розписка від 01.04.2022 року.

Приватний нотаріус своїм листом-відмовою повідомив, що укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не має можливості через військовий стан в Україні в зв`язку із військовим вторгненням Росії в Україну, заборони вчинення нотаріальних дій за участю громадян РФ на території України, що унеможливлює вчинення нотаріальної дії, в тому числі, через довірену особу по довіреності.

На підставі вищенаведеного позивач просить визнати за нею право власності на земельну ділянку.

Сторони по справі в судове засідання не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити (а.с. 30).

Відповідач та його представник подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги не заперечують та визнають (а.с. 21, 31-32).

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, та враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку, що позовна заява є підставною та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач у своїй заяві.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1494 га, кадастровий номер :05:004:0030, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі державного акту на право приватної власності на землю І-ЗК №031922 виданого 24.09.1997 року Фанчиківською сільською радою на підставі рішення 8 сесії 22 скликання Фанчиківської сільської ради від 17.04.1997 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №19 (а.с.7-14).

Земельна ділянка зареєстрована за відповідачем в Державному земельному кадастрі, що підтверджується Витягом № НВ-021 від 04.08.2021 (а.с.10-11).

Згідно довідки Виноградівської міської ради №402 від 14.06.2024, земельна ділянка під будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 до даним запису в погосподарській книзі №5 рахується за ОСОБА_2 . Рішенням сесії сільради №92 від 17.01.2008 року змінено назву АДРЕСА_1 , та змінено нумерацію будинку з номера «34» на «36» (а.с.13).

Згідно довідки Виноградівської міської ради №403 від 14.06.2024, земельна ділянка розміром 0,15 га для будівництва та обслуговування в АДРЕСА_1 не забудована (а.с.14).

Відповідач видав довіреність, серія 76 АБ номер 1618815, від 24.04.2019 року, посвідченої нотаріусом Губіною Наталією Анатоліївною, нотаріусом Ярославльського нотаріального округу РФ, реєстраційний номер 44/66-н/ 76-2019-5-270 на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 виданий 12.04.2018 рок; органом 2114, і уповноважив його вчиняти відповідні дії, укладати договір купівлі продажу вищезазначеної земельної ділянки, отримувати кошти, проводити держави; реєстрацію, подавати заяви від імені відповідача, отримувати необхідні документі для вчинення нотаріально посвідченого договору, тощо.Строк дії довіреності - три роки (а.с.15-17).

01.04.2022 року позивач уклав з відповідачем письмовий попередній договір, предметом якого є в цілому земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1494 га, кадастровий номер :05:004:0030, розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).

01.04.2022 року сторонами договору складений Акт прийому-передачі майна, що згідно п. 6, п.7 п. 11, Договору свідчить про отримання позивачем у володіння вказане майно (а.с.19).

Згідно умов договору відповідач зобов`язався в майбутньому передати на оплатній основі майно, а позивач зобов`язався в майбутньому прийняти це майно, до 01.06.2023 року по ціні 60.000,00 гривень (а.с.18).

Позивач, як і відповідач добросовісно виконували п.п. «А», «Б» п.4. цього Договору: підготував в строк до 01.06.2023 року документи, необхідні для укладення основного, нотаріально посвідченого договору (а.с.18).

Довірена особа відповідача ОСОБА_3 , подав 01.04.2022 року документи до нотаріуса для оформлення договору купівлі-продажу земельної ділянки, і отримав його повну вартість 60.000.00 гривень в рахунок договірної вартості будинку, про що ним складена розписка від 01.04.2022 року(а.с.20).

Позивач виплатив відповідачу повну суму вартості предмета купівлі-продажу, але з незалежних від нього причин не може оформити право власності на нього.

Згідно обставин зазначених у позові «приватний нотаріус своїм листом-відмовою повідомив, що укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , не має можливості через військовий стан в Україні в зв`язку із військовим вторгненням Росії в Україну, заборони вчинення нотаріальних дій за участю громадян РФ на території України, що унеможливлює вчинення нотаріальної дії, в тому числі, через довірену особу по довіреності» (а.с.1 зв.с.)

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання неналежне виконання).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

Зазначено про їх поділ на нерухомі та рухомі (стаття 181 ЦК України) і що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Також у статті 182 цього Кодексу передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01 червня 2006 року у справі "Федоренко проти України" (N 25921/02) ЄСПЛ вказав, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована ЄСПЛ і в справі Стреч проти Сполучного Королівства", заява N 44277/98).

В іншій справі "Н.К.М. проти Угорщини" (NKM v. Hungary, скарга N 66529/11) у рішенні від 14 травня 2013 року ЄСПЛ зазначив, що "правомірні очікування" підлягають захисту як власне майно і майнові права.

Вказане свідчить про те, що громадяни мають бути впевненими у своїх законних очікуваннях, а також у тому, що набуте ними на законних підставах право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано.

У статті 328 ЦК закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно. Право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку, або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Реєстрація права власності на нерухоме майно є лише офіційним визнанням права власності з боку держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17).

Також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі N 680/214/16 та від 07 квітня 2020 року В справі №916/2791/13 Зроблено висновок про те, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним з юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердженню права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Таке право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Такий правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 від 11 вересня 2018 року у справі №905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/Д5-Ц, від 02 липня 2019 року у справі №48/340, від 19 травня 2020 року у справі № 916/1608/18.

Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України.

Таким чином, вказаний вище попередній договір укладено його сторонами з певною економічною метою, якої вони мали досягти внаслідок його виконання, дотримуючись принципу добросовісності, розумності і справедливості, визначеного у статтях 3, 509 ЦК України. І такою метою було отримання позивачем у власність об`єкта нерухомості (пункти 1.1, 1.2 договору), а сторони договору повинні були діяти у відповідності до цієї мети.

Таким чином, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог, суд приймає рішення про повне задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 43, 49, 200, 211, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рнокпп НОМЕР_2 , право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, площею 0,1494 га, кадастровий номер :05:004:0030, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення суду складено 22.03.2024 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк