ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 645/3907/21 Номер провадження 22-ц/814/388/24Головуючий у 1-й інстанції Сініцин Е.М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» на рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 21 березня 2023 року по справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У червні 2021 року ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося в суд із вказаним позовом.

Позов мотивовано тим , що згідно договору добровільного страхування №021192/4017/0000022 у ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» було застраховано транспортний засіб «Peugeot 301» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . 14 червня 2018 року , за участі автомобіля «Peugeot 301» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «OPEL VECTRA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода , внаслідок порушення ОСОБА_1 п.16.6 Правил дорожнього руху України . За фактом скоєння ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення за ст.124 КУпАП.

ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» виконавши взяті на себе за договором зобов`язання здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 123 701,54 грн. , та оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована на момент ДТП , позивач звернувся із позовом про стягнення з ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в розмірі 123 701,54 грн.

ОСОБА_3 проти задоволення позовних вимог заперечував у зв`язку із їх безпідставністю.

Рішенням Октябрського районного суду міста Полтави від 21 березня 2023 року позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без задоволення.

Не погодившись із рішенням районного суду ПАТ «СК «УНІКА» подало апеляційну скаргу .

Скарга мотивована тим, що рішення є незаконним , необґрунтованим та таким , що ґрунтується на порушенні норм процесуального та неправильному застосуванні норм матеріального права .

Аргументуючи скаргу , апелянт вказує , що підставою для відмови у позові було те , що постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2018 року справа №638/9619/18 провадження по справі закрито. Та скаржник наголошує , що ОСОБА_1 не спростовано факту вчинення ним адміністративного правопорушення , зазначеного у протоколі про адміністративне правопорушення серії БД№1597105 від 14.06.2018 та у постанові Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2018 року справа №638/9619/18.

Крім того, за відсутності провини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення провадження по справі підлягало б закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. У зв`язку із чим в даному випадку слід звернути увагу на те , що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди . Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована , то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача.

Скаржник просить скасувати рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 21 березня 2023 року та ухвалити нове , про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Згідно із частиною 1 статті 369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За частиною 1 статті 7ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині 6 статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду вказаним положенням закону не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, 14 червня 2018 року о 10 год. 30 хв. у місті Харкові на перехресті вул. Новгородська та пр. Науки, 36, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: «OPEL VECTRA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 та застрахованого автомобіля «Peugeot 301», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Peugeot 301», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , було завдано механічних ушкоджень. Відповідно до чого Страхувальник зазнав матеріального збитку. На момент ДТП автомобіль марки «OPEL VECTRA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_1 п.16.6 Правил дорожнього руху України. За фактом правопорушень, які призвели до скоєння ДТП складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУПАП.

Відповідно до Постанови Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/9619/18 від 25 вересня 2018 року, провадження по справі відносно ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. Вказана постанова набрала законної сили 08 жовтня 2018 року.

14 червня 2018 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, звернувся до Страховика ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою №00262933 про подію, що має ознаки страхового випадку.

Для встановлення характеру та розміру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Peugeot 301», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ПрАТ «СК «УНІКА» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та замовлено проведення оцінки визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових у фізичної особи підприємця ОСОБА_4 ..

Відповідно до Звіту № 804 від 21 серпня 2018 року фізичної особи - підприємця ОСОБА_4 про визначення вартості відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля «Peugeot 301», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 125 381,54 грн.

Відповідно до рахунку ТОВ «АВТО ГРАФ Ф» № від 23 серпня 2018 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Peugeot 301», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 125 381.54 грн.

Згідно страхового акту №00262933/1 від 28 серпня 2018 року, виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору, Страховиком - ПрАТ «СК «УНІКА» прийнято рішення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором в розмірі 123 701,54 грн., шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «АВТО ГРАФ Ф», що підтверджується платіжним дорученням № 040351 від 29 серпня 2018 року.

На адресу відповідача була направлена досудова вимога №23085 в порядку частини1 статті 16, частини 6 статті 175 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що визначальною підставою для обов`язку відшкодувати шкоду є обставини , встановлені у адміністративній справі , а не результат її розгляду. Оскільки постановою Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2018 року провадження по справі про адміністративне правопорушення закрите , і вина ОСОБА_1 не встановлена вказаною постановою , відтак твердження позивача про порушення ОСОБА_1 п.16.6 Правил дорожнього руху не підтверджено доказами.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується з огляду на таке.

Згідно з частинами1,2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18).

У справі, яка розглядається в апеляційному порядку, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частини 2 статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що ПрАТ «СК «УНІКА» вірно пред`явило вимогу до ОСОБА_1 , як винної в ДТП особи, про стягнення на свою користь 123 701,54 грн. відповідно до вимог статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування».

Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 727/182/21.

Слушними є доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для стягнення збитків з ОСОБА_1 , хоча районним судом і зазначено , що вина ОСОБА_1 у вказаному ДТП не встановлена, а провадження закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП та у мотивувальній частині рішення не визначено особу, винувату у ДТП, колегія суддів зазначає наступне.

За частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

У пункті 7 частини першої статті 247КУАП зазначено, що провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 вказано про те, що тлумачення статті 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини 1 статті 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18,. від 10 квітня 2019 року у справі № 335/8507/16-ц

Відтак, колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова Дзержинського районного суду міста Харкова від 25 вересня 2018 року по справ №638/9619/18, що набрала законної сили 08 жовтня 2018 року, не підтверджує наявність у діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, а саме, порушення вимог п. 16.6 ПДР України, про що складено протокол про адміністративне правопорушення, а також, що такі дії мали наслідком ДТП 14 червня 2018 року.

Апеляційний суд вважає, що така постанова за своєю суттю є доказом наявності у діях водія відповідача винної протиправної поведінки у вигляді порушення ним Правил дорожнього руху.

У зв`язку з цим, розглядаючи справу, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що вина водія транспортного засобу «OPEL VECTRA» державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , у вчиненні адміністративного правопорушення у вигляді недотримання ним Правил дорожнього руху України, а саме вимог пункту 16.6, також презюмується і під час з`ясування обставин заподіяння діями цієї особи шкоди майну позивача.

А відтак, апеляційний суд вважає хибними висновки суду першої інстанції на яких грунтується оскаржуване рішення, що відсутність притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за статтею 124КУпАП свідчить про недоведеність його вини у завданні шкоди, оскільки закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених статтею 38 КУпАП, можливе за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення; закриття адміністративного провадження не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Відповідно до частини 1статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Верховний Суд у постанові від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц (провадження № 61-28918св18) дійшов висновку, що визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами).

Як вбачається із матеріалів справи, розмір матеріальних збитків, заподіяних потерпілому від адміністративного правопорушення підтверджуються Звітом №804 від 21 серпня 2018 року згідно якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля «Peugeot 301», з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу становить 125 381,54 грн., розрахунком ТОВ «АВТО ГРАФ Ф» № від 23 серпня 2018 року , страховим актом №00262933/1 від 28 серпня 2018 року згідно якого за платіжним дорученням №040351 від 29 серпня 2018 року було здійснено виплату страхового відшкодування у сумі 123 701, 54 грн .

Таким чином, позивачем доведений факт заподіяння шкоди та її розмір, а відповідачем такі обставини не спростовані.

Відтак , позов ПрАТ «СК «УНІКА» підлягає задоволенню, а рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 21 березня 2023 року скасуванню .

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У зв`язку із вказаними положеннями з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору за розгляд справи судом першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись ст. ст. 367,374,376,381, 382 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 21 березня 2023 року скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення .

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування за завдані збитки в розмірі : 123 701, 54 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у сумі 2270 грн, та за подання апеляційної скарги у сумі 3405,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов