Провадження № 2/756/1184/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2024 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Позивач 15 листопада 2023 року звернулася до суду з позовом до АТ «Універсал Банк», в якому просила стягнути з останнього на свою користь безпідставно набуті кошти у розмірі 59 611,00 грн за результатами прилюдних торгів від 16 квітня 2013 року та моральну шкоду в сумі 50 000,00 грн.

В обґрунтуванні позову позивач зазначила, що 13 серпня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № 06/1350К-07, за яким позичальник отримав кредит в сумі 40 800,00 доларів США. У забезпечення виконання умов кредитного договору укладено іпотечний договір стосовно земельної ділянки.

16 квітня 2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого майна, земельної ділянки, де переможцем торгів визнано ОСОБА_1 , яка придбала земельну ділянку, на якій знаходиться незавершене будівництво за ціною 59 611,00 грн.

07 травня 2013 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Резанова І.Д. видала свідоцтво про право власності на земельну ділянку в с. Оноківці мікрорайон «Шахта» з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 20 березня 2014 року у справі № 308/7794/13-ц визнано недійсними прилюдні торги з реалізації земельної ділянки.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 308/15769/14-ц роз`яснено рішення суду у справі № 308/15769/14-ц, так як рішення щодо скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової Інни Дмитрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку, що розташована у мікрорайоні «Шахта» в с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, власник ОСОБА_1 - скасовано і не переглядалося.

На підставі вказаних документів банк поновив своє право іпотекодержателя на земельну ділянку та розташоване на ній нерухоме майно, тобто повернув відносини у стан, в якому вони були до прилюдних торгів. Проте, кошти отримані від позивача за наслідками реалізації земельної ділянки на прилюдних торгах не повернуто.

За наведених обставин відповідач тривалий час, отримавши у квітні 2013 року за результатами торгів грошові кошти, утримує їх у себе, застосувавши з травня 2013 року по травень 2020 року судову процедуру оскарження торгів та повернення сторін у попередній стан, поновив іпотеку земельної ділянки та незавершеного будівництва, а у подальшому у 2020 році відступив своє право вимоги ТОВ «ІНТЕРКЕШ».

Незаконне зберігання відповідачем у себе належних до повернення грошових коштів призвело до появи негативних психосоматичних та психоемоційних змін у житті позивача, чим завдало їй моральної шкоди, яку вона оцінює у розмірі 50 000,00 грн.

Стосовно строків позовної давності позивач указує, що її право власності на майно було скасовано у державному реєстрі речових прав лише у 2020 році після постановлення 26 лютого 2020 року Закарпатським апеляційним судом ухвали, якою роз`яснено рішення суду у справі № 308/15769/14-ц. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року та до 01 липня 2023 року на всій території України було запроваджено карантин, який продовжував строки позовної давності, тому позивач уважає, що строки позовної давності нею не пропущені.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 грудня 2023 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження.

22 січня 2024 року відповідач через свого представника подав відзив на позов, в якому в його задоволенні просив відмовити у повному обсязі з підстав пропуску строків позовної давності. Зазначив, щорезультати прилюдних торгів відносно земельної ділянки, яка розташована за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, мікрорайон «Шахта», які проведені 16.04.2013, та на підставі яких позивач ОСОБА_1 набула право власності, визнані недійсними 20.03.2014 на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області. Тобто, відповідач захистив своє право ще 20.03.2014, оскільки скасував право власності позивача, а саму реалізацію захисту свого права провів 30.04.2020, скасувавши право власності позивача в Державному реєстрі речових прав. Таким чином, на думку представника відповідача, перебіг строку позовної давності ОСОБА_1 починається з 20.03.2014 та тривав до 20.03.2017.

У судове засідання позивач не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, її представник надав заяву про розгляд справи без їхньої участі, якою також позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з огляду на таке.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

13 серпня 2007 року між ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є відповідач АТ «Універсал Банк», та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06/1350К-07, за яким позичальник отримала кредит в сумі 40 800,00 доларів США.

У забезпечення виконання умов кредитного договору між сторонами укладено іпотечний договір стосовно земельної ділянки площею 0.008 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0014, який посвідчено приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Резвановою І.Д. за № 3467.

16 квітня 2013 року відбулися прилюдні торги з реалізації арештованого майна земельної ділянки, де переможцем торгів визнано позивача ОСОБА_1 , яка придбала земельну ділянку, на якій знаходиться незавершене будівництво за ціною 59 611,00 грн.

07 травня 2013 року приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Резанова І.Д. видала свідоцтво про право власності на земельну ділянку в с. Оноківці мікрорайон «Шахта» площею 0.08 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:002:0014 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 20 березня 2014 року у справі № 308/7794/13-ц визнано недійсними прилюдні торги з реалізації земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер :03:002:0014, що розташована у мікрорайоні «Шахта» в с. Оноківці Ужгородського району Закарпатської області, які проведені 16 квітня 2013 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», та переможцем яких визнана ОСОБА_1 .

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 26 лютого 2020 року у справі № 308/15769/14-ц роз`яснено рішення суду у справі № 308/15769/14-ц, так як рішення щодо скасування рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Резванової Інни Дмитрівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), номер запису про право власності 8800590, індексний номер: 2153378 від 07.05.2013, на земельну ділянку площею 0,800 га, кадастровий номер :03:002:0014, що розташована у мікрорайоні «Шахта» в с. Оноківці, Ужгородського району, Закарпатської області, власник ОСОБА_1 (форма власності: приватна, розмір частки: 1) - скасовано і не переглядалося.

Згідно ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 зроблено висновок, що предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Будучи належним чином повідомленим про час та місце судового засідання, на виконання вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що ним повернуто позивачу безпідставно отримані кошти у розмірі 59 611,00 грн за результатами прилюдних торгів після визнання їх недійсними рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 20 березня 2014 року у справі № 308/7794/13-ц.

Проте, ст. 256 ЦК України визначає, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 ЦК України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 907/50/16).

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц зазначила, що порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», вжитих у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. Тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести те, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права. Отже, позивач повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що випливає із загального правила, встановленого статтями 12, 81 ЦПК України. Відповідач, навпаки, повинен довести, що інформацію про порушення права можна було отримати раніше.

Відповідно до Постанови № 906/538/16 від 09.02.2018 Верховного Суду установлено, що державна реєстрація не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, тому ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не можна. Всі реєстраційні дії, рішення та записи, які здійснюються чи приймаються державними реєстраторами, по суті носять технічний характер, направлений на виконання встановленого Законом та іншими нормативно-правовими актами порядку здійснення такої державної реєстрації, проте, не носять самостійного правовстановлюючого характеру та здійснюються на підставі саме наданих державному реєстратору відповідних правовстановлюючих документів.

У Постанові від 17.01.2024 по справі № 522/3999/23 Касаційний цивільний суд Верховного Суду зазначив, що реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Як установлено судом вище, результати прилюдних торгів відносно земельної ділянки, відповідно до яких позивачем сплачено грошові кошти на користь відповідача, визнані недійсними 20.03.2014 на підставі рішення Апеляційного суду Закарпатської області.

Тобто, відповідач AT «Універсал Банк» скасував право власності ОСОБА_1 ще 20.03.2014, а саму реалізацію захисту свого права провів 30.04.2020, скасувавши право власності позивача в Державному реєстрі речових прав.

Таким чином, перебіг строку позовної давності позивача ОСОБА_1 почався з 20.03.2014 та тривав до 20.03.2017.

Судом встановлено, що станом на день звернення позивача до суду сплили строки позовної давності, передбаченої ЦК України, оскільки кінцевий строк повернення кредиту 07 травня 2014 року, а позивач звернувся з позовом лише 04 листопада 2019 року тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Беручи до уваги наведене та те, що сплив строк позовної давності, про застосування якого просив відповідач, суд доходить висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів та відшкодування моральної шкоди необхідно відмовити.

Керуючись ст. 9-14, 19, 81, 89, 267 ЦПК України,

суд, -

вирішив:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційному суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя,- Белоконна І.В.