Провадження №2/359/458/2024
Справа № 359/8250/23
УХВАЛА

24 січня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

за участю представника позивача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

здійснюючи в приміщенні суду підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ житлового будинку та земельної ділянки в натурі,

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з вказаним позовом.

У грудні 2023 року представник відповідача ОСОБА_3 звернулась з заявою про поновлення строку для подання зустрічного позову та прийняття зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом. В обґрунтування поважності причин пропуску строку представник відповідача ОСОБА_3 зазначила, що для подання зустрічного позову необхідно було направити адвокатські запити та зібрати додаткові документи.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 з метою економії процесуального часу не заперечували проти задоволення заяви та вважали за можливе спільний розгляд первісного та зустрічного позову.

Відповідно до ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Згідно з ч.1 ст.278 ЦПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч.6 ст.127 ЦПК України про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.2, ч.4 ст.10 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є верховенство права. Цей принцип полягає в тому, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.112) вбачається, що ухвалу про відкриття провадження у справі ОСОБА_4 отримав 6 листопада 2023 року. В строк до 21 листопада 2023 року відповідач мав право пред`явити зустрічний позов. Зі штампу, розміщеного на заяві (а.с.120), вбачається, що представник відповідача ОСОБА_3 подала зустрічний позов 13 грудня 2023 року, тобто з пропущенням процесуального строку.

Оскільки метою цивільного судочинства є остаточне вирішення спору, що існує між сторонами, а не створення передумов для виникнення та примноження між ними нових спорів, та з урахуванням наведених представником відповідача ОСОБА_3 причин пропуску строку подання зустрічного позову, суд вважає за можливе поновити ОСОБА_4 строк для подання зустрічного позову. Така діяльність суду кореспондується з принципом юридичної визначеності, який є складовою права на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на це суд висновує, що ОСОБА_4 належить поновити строк для подання зустрічного позову.

Водночас судом встановлено, що ОСОБА_4 не в повному обсязі сплатив судовий збір при пред`явленні зустрічного позову.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

За правилом ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

ОСОБА_4 сплатив судовий збір лише за вимоги майнового характеру в розмірі 3994 гривень 50 копійок. Ця обставина підтверджується копією квитанції №25 від 7 грудня 2023 року. В той же час ОСОБА_4 також пред`явив дві вимоги немайнового характеру, за які не здійснив оплату в загальному розмірі 2147 гривень 20 копійок (1073,60 х 2).

З огляду на це суд висновує, що зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя належить залишити без руху та надати строк 10 днів з дня отримання позивачем копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, ч.4 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_4 строк для подання зустрічного позову.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна подружжя залишити без руху та надати строк 10 (десять) днів з дня отримання позивачем копії ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків, а саме для сплати судового збору в загальному розмірі 2147 гривень 20 копійок.

У разі не усунення зазначених недоліків, зустрічна позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала суду не підлягає апеляційному оскарженню та набирає законної сили негайно після її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 24 січня 2024 року.

Суддя О.Ю. Семенюта