Справа № 161/9208/13-ц
Провадження № 4-с/161/7/24

ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Пахолюка А.М.

при секретарі Грень А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голод Надії Петрівни, заінтересована особа ОСОБА_2 , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії та рішення головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ) Голод Н.П., заінтересована особа ОСОБА_2 .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на виконанні у ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ перебуває виконавче провадження ВП №39948396 за виконавчим листом №161/9208/13-ц, виданого Луцьким міськрайонним судом 20.09.2013 року про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі частини від усього заробітку щомісячно.

Вказує, що в межах даного виконавчого провадження 27.10.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 62046,87 грн. в зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, а саме 124093,75 грн.

Вважає дану постанову незаконною, оскільки, сума заборгованості є меншою ніж нарахована виконавцем, останнім не враховано період перебування його на обліку в центрі зайнятості, за який він отримував відповідний дохід, що свідчить про невірність проведених нарахувань, не враховано сплату деяких платежів в рахунок погашення заборгованості по аліментах.

На підставі наведеного, просить суд, визнати протиправними дії головного державного виконавця ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ Голод Н.П. у виконавчому провадженні №39948396 та скасувати постанову про накладення штрафу від 27.10.2023 року винесену головним державним виконавцем ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ Голод Н.П. у межах виконавчого провадження №39948396.

У відзиві на скаргу державний виконавець Голод Н.П. вказує, що на момент винесення нею постанови про накладення штрафу, боржник з документами про розмір нарахованих та отриманих доходів до виконавчої служби не звертався, лише 12.12.2023 року ОСОБА_1 було надано довідки від 29.11.2023 року та 30.11.2023 року про розмір нарахованих доходів. У зв`язку з цим, нею було здійснено перерахунок заборгованості по аліментах та встановлено, що на момент винесення постанови про накладення штрафу, а саме 27.10.2023 року заборгованість по аліментах ОСОБА_1 становила 103621,07 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три роки та 21.12.2023 року винесено постанову про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про накладення штрафу» від 27.10.2023 року, а саме змінено суму штрафу з 62046,87 грн. на 50939,48 грн. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 листопада 2023 року відкрито провадження у справі.

До судового засідання скаржник подав заяву про розгляд скарги у його відсутності. Вимоги скарги підтримує в повному обсязі.

Представник суб`єкта оскарження в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилася, хоча повідомлялася належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Таким чином, у відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, суд вважає за можливе слухати справу за відсутності, належним чином повідомлених сторін, в тому числі державного виконавця, оскільки, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Аналізуючи матеріали справи, суд прийшов до висновку, що скарга не підлягає до задоволення.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак, суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовані Законом України «Про виконавче провадження».

Так, у статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини третьої цієї статті визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

Згідно ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або виконавець з власної ініціативи чи за заявою сторони виконавчого провадження може виправити допущені у процесуальних документах, винесених у виконавчому провадженні, граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься відповідна постанова.

Статтею 447 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС у місті Луцьку ЗМУМЮ перебуває виконавче провадження ВП №39948396 за виконавчим листом №161/9208/13-ц, виданого Луцьким міськрайонним судом 20.09.2013 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі частини від усього заробітку щомісячно.

Із матеріалів справи вбачається, що в межах даного виконавчого провадження 27.10.2023 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу в розмірі 62046,87 грн. в зв`язку з наявністю заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, а саме 124093,75 грн. (а.с. 3 зворот).

Мотивуючи вимоги скарги ОСОБА_1 зазначає, що державним виконавцем не було враховано період перебування його на обліку в центрі зайнятості, за який він отримував відповідний дохід, що свідчить про невірність проведених нарахувань та сума заборгованості з якої виходив державний виконавець при визначені штрафу є іншою, а відтак, постанова про накладення штрафу є незаконною.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем винесено постанову від 21.12.2023 року про виправлення помилки у процесуальному документі, якою внесено виправлення до документу «Постанова про накладення штрафу» від 27.10.2023 року, а саме змінено суму штрафу з 62046,87 грн. на 50939,48 грн. (а.с. 22, 28-29).

Державним виконавцем у вказаній постанові було встановлено, що у зв`язку із тим, що боржником було надано довідки про отримані доходи, здійснено перерахунок заборгованості по аліментах та встановлено, що станом на момент винесення постанови про накладення штрафу, а саме 27.10.2023 року заборгованість по аліментах ОСОБА_1 становила 103621,07 грн., що перевищує суму відповідних платежів за три місяці (а.с. 22).

Таким чином, оскільки, при нарахуванні заборгованості станом на 27.10.2023 року не було враховано довідки про отримані доходи боржника, то сума заборгованості по сплаті аліментів становила 103621,07 грн., а не 124093,75 грн. За наслідками даної помилки допущено помилку в постанові про накладення на боржника штрафу у виконавчому провадженні № 39948396 від 27.10.2023 року.

Суд вважає дану постанову про виправлення помилки правомірною, відповідно до положень ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

З наведеного вбачається, що державним виконавцем у постанові про накладення штрафу від 27.10.2023 року була допущена арифметична помилка при обрахуванні розміру штрафу за наслідками відсутності на момент нарахування, наданих боржником довідок про отримані доходи від 29.11.2023 року та 30.11.2023 року, яка державним виконавцем з власною ініціативи була виправлена у спосіб визначений законом.

Вказане свідчить, що постанова про виправлення помилки відповідає вимогам закону, а державний виконавець діяв у спосіб і порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 359/3185/13-ц від 09.06.2021 року.

Відтак, станом на день розгляду скарги, заявник у порушення вимог статей 12, 81 ЦПК України не довів, що його права чи свободи були порушені внаслідок прийняття оскаржуваної постанови і дій державного виконавця, яким було дотримано процедуру накладення штрафу на боржника відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, у зв`язку із винесенням постанови про виправлення помилки у процесуальному документі від 21.12.2023 року сума штрафу зменшилась з 62046,87 грн. до 50939,48 грн., що не призвело до погіршення становища боржника.

Будь-яких інших доказів неправомірності винесення постанови про накладення штрафу від 27.10.2023 року, з врахуванням внесених змін щодо суми заборгованості, ОСОБА_1 надано не було та не здобуто під час розгляду скарги в суді.

Також, на думку суду, задоволення скарги призведене до фактичного скасування постанови державного виконавця про накладення штрафу, який відповідно до частини чотирнадцятої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає стягненню з боржника, а отже порушить права та законні інтереси стягувача.

Отже, враховуючи те, що вжиття заходів щодо примусового виконання рішень є обов`язком державного виконавця, а оскаржувані дії вчинені на виконання покладених на нього обов`язків, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом, то вимоги скарги ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення штрафу не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 10-13, 81, 259, 260, 261, 268, 353, 354, 447 ЦПК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Голод Надії Петрівни, заінтересована особа ОСОБА_2 .

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасники справи:

Заявник ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суб`єкт оскарження Відділ державної виконавчої служби у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , адреса місцезнаходження: 43000, м. Луцьк, вул. Винниченка, 27 а;

Заінтересована особа ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст ухвали складено 24 січня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Пахолюк А.М.