Справа № 243/5046/23
Провадження № 2/243/371/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Фаліна І.Ю.

за участю:

секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.

представника відповідача Ошовської О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Раков Артем Валентинович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії,

В С Т А Н О В И В:

До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області через систему «Електронний суд» з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Раков А.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії.

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 , після смерті якої на рахунку Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишилася недоотримана пенсія, яка не була нею отримана за життя. У встановлений законом строк позивачка звернулася до приватного нотаріуса

Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Бєлявцевої А.В. із

заявою про прийняття спадщини.

Нотаріусом на адресу відповідача було направлено лист про надання інформації

щодо розміру недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2

18 жовтня 2021 року нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину

за законом, яке складається з недоотриманої пенсії в розмірі 252584,36 гривень, яка

належала ОСОБА_2 . Вказане свідоцтво видане на підставі довідки відповідача від

20.08.2021 № 0500-1516-8/57344. 19 жовтня 2021 року представником позивачки від імені позивачки було надано відповідачу заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з усіма необхідними документами. На адвокатський запит до відповідача від 08.07.2023 щодо надання відомостей стосовно нарахованих та виплачених пенсійних виплат за період з 01

січня 2016 року по 16 квітня 2021 року ОСОБА_2 та надання роз`яснення щодо

нарахування невиплаченої пенсії, що входить до складу спадщини в неповному обсязі

ОСОБА_2 спадкоємцю позивачці, відповідачем було повідомлено, що ОСОБА_2

як внутрішньо переміщена особа перебувала на обліку в Головному управлінні з

дислокацією в м. Торецьк та отримувала пенсію у зв`язку з втратою годувальника,

призначену відповідно до Закону №1058. За матеріалами електронної пенсійної

справи виплата пенсійних коштів проведена по 28.02.2016. За життя ОСОБА_2

особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась, пенсійні кошти за період з

січня 2016 року по квітень 2021 року не нараховувались. Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 розрахована з урахуванням ч.1 ст. 46

Закону №1058 за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, де датою

звернення є день надання спадкоємцем заяви від 19.10.2021 про виплату

недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, з усіма необхідними

документами. Сума недоотриманої пенсії за період з 18.10.2018 по 30.04.2021 у розмірі

238030,86 грн. облікована в Головному управлінні та включена до Переліку

отримувачів пенсій, станом на 01.01.2022, на виконання Порядку виплати пенсій

(щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця

відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення

прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік

внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно

проживають на контрольованій Україною території, затвердженого постановою

Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165.

Відповідно до означеного Порядку ОСОБА_1 проведено часткову виплату

коштів на погашення заборгованості в листопаді 2022 року в розмірі 530,00 грн. та в

грудні 2022 року у розмірі 2,18 грн. в межах бюджетних призначень. Залишок пенсійних виплат за минулий період складає 237498,68 грн. Тобто відповідач, неправомірно зменшив суму, вказану у свідоцтві про право на

спадщину за законом, яке було видано на підставі відомостей, наданих самим

відповідачем на 14 553,50 грн. з розрахунку: 252584,36 грн (сума за свідоцтвом про

право на спадщину) - 532,18 грн (виплачена частина недоотриманої пенсії) -

237498,68 грн. (залишок нарахованої та невиплаченої суми недоотриманої пенсії

станом на 13.07.2023). В липні 2023 року та у вересні 2023 року відповідачем було виплачено ще частину недоотриманої пенсії в розмірі 557,32 грн. та 2093 грн. відповідно. Тому залишок недоотриманої пенсії згідно свідоцтва про право на спадщину за законом станом на 20.09.2023 року складає 249401,86 грн. Вважає, що дії відповідача щодо невиплати позивачці спадщини у вигляді

недоотриманої пенсії в розмірі 249401,86 грн. з урахуванням виплаченої суми в

розмірі 3182,50 грн. згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, та щодо ненарахування та невиплати недоотриманої пенсії після смерті матері позивачки за період з 01 січня 2016 року по 17 жовтня 2018

року є протиправними. Відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання належного їй спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсії в розмірі 249401,86 грн., нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченої їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом

перейшло до позивачки та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом

від 18.10.2021. Тим самим відповідач порушує право власності позивачки на вказану

суму грошей. Оскільки позивачка має право на спадкове майно - пенсію за віком ОСОБА_2 та з урахуванням виданого нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом у

виді частини недоотриманої пенсії померлої, вважає, що відповідач і незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки саме за період з 01

січня 2016 року по 17 жовтня 2018 року, як спадкоємця, на отримання всього

належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ОСОБА_2 за життя. У зв`язку з чим просить суд стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій

області, на користь ОСОБА_1 , РНОКПП

НОМЕР_1 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , яка померла

ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 249401,86 гривень, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 жовтня 2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3456; визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , яка

померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за

період з 01 січня 2016 року по 17 жовтня 2018 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій

області, виплатити ОСОБА_1 , РНОКПП:

НОМЕР_1 , недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 ,

яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 січня 2016 року по 17 жовтня 2018

року; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій

області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1995,21 грн.

Під час розгляду судом справи по суті, 08 січня 2024 року позивачкою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник, адвокат Раков А.В.через систему «Електронний суд» до суду подано заяву про зміну предмету позову, що є уточненою позовною заявою, та яка ухвалою суду від 19.01.2024 була залишена без розгляду.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник - адвокат Раков А.В., що діє на підставі ордера про надання правничої (правової) допомоги серія АН № 1254466 від 20.09.2023 будучи належним чином повідомленими про дату, час та спосіб розгляду справи, в судовому засіданні участі не приймали.

Відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» подано до суду відзив на позов в якому зазначено, що ОСОБА_2 перебувала на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в

Микитівському районі м. Горлівки Донецької області та отримувала пенсію в разі

втрати годувальника, призначену відповідно до Закону №1058. Виплата пенсії

ОСОБА_2 проведена по 31.07.2014.

В березні 2015 року Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій

області з дислокацією у м. Торецьку пенсійну справу

ОСОБА_2 з 01.08.2014 взято на облік за новим місцем перебування як внутрішньо переміщену особу. Виплата пенсії ОСОБА_2 проведена по 28.02.2016. З 01.03.2016 виплата пенсії ОСОБА_2 припинена на підставі обміну інформацією з

органами соціального захисту населення.

ОСОБА_2 особисто до органів Пенсійного фонду України за поновленням виплати

пенсії не зверталася. Пенсійна справа знята з обліку з 01.05.2021 у зв`язку зі смертю пенсіонера 16 квітня 2021 року. При наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до

територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на

отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

Для надання відповіді на лист приватного нотаріуса Бахмутського районного

нотаріального округу Донецької області Бєлявцевої А.В. Головним

управлінням проведено розрахунок сум недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю

ОСОБА_2 , та у серпні 2021 року надіслана довідка нотаріусу про суму недоотриманої пенсії в розмірі 252584,36 грн за період з 10.08.2018 по 30.04.2021 з

урахуванням вимог ч.1 ст. 46 Закону №1058. За даними ІКІС ПФУ: Підсистеми «Звернення» 19.10.2021 із заявою № 9655

щодо виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2

звернулася ОСОБА_4 через довірену особу Ракова А.В. , який діяв на

підставі нотаріально посвідченої довіреності.

За результатом розгляду наданих документів нараховано недоотриману пенсію у

зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у розмірі 238030,86 грн за період з

18.10.2018 по 30.04.2021 з урахуванням вимог ч.1 ст. 46 Закону №

1058. Механізм виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), які не

виплачено за період до місяця відновлення їх виплати (далі-пенсійні виплати за

минулий період) внутрішньо переміщеним особам органами Пенсійного фонду

України визначений «Порядком виплати пенсій (щомісячного довічного грошового

утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати внутрішньо

переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини

першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо

переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і

зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій

Україною території», в тому числі недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю

пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на

тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо

переміщені особи на контрольованій Україною території, відповідно до статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»,

затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 № 1165 (далі -

Порядок 1165). Відповідно до Порядку 1165 пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться

отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду

України на відповідну мету, за рахунок коштів Державного бюджету України на

відповідний рік. Облік сум пенсійних виплат за минулий період ведеться територіальними органами Пенсійного фонду України, в яких особи перебувають на обліку як одержувачі пенсій, в базах даних одержувачів пенсій (електронних пенсійних справах) на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України про відновлення виплати пенсій

(щомісячного довічного грошового утримання), а також про виплату недоотриманої

пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб або осіб,

які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як

внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території (за наявності

нарахованих сум, що підлягають виплаті за період до місяця відновлення виплати

пенсій або до місяця смерті особи) (далі - рішення), та у сформованому на їх підставі

переліку отримувачів виплат за минулий період (далі - перелік отримувачів).

Пенсійні виплати за минулий період згідно з Порядком 1165 проводяться щомісяця

отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На

забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина

бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 Порядку 1165,

відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, визначається в сумі, що

відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність,

встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна

виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати

отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за

минулий період у розмірі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які

втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в

якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, виплата проводиться в сумі,

що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період

бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що

обліковується в переліку отримувачів.

Відповідно до Порядку розроблення, затвердження та виконання бюджету

Пенсійного фонду України, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду

України від 31.08.2009 № 21-2, зареєстрованого в Міністерстві

юстиції України 18.01.2022 за № 53/37389 (у редакції постанови правління Пенсійного

фонду України від 09.12.2021 № 35-1), кошти Державного бюджету України

передбачаються в бюджеті Пенсійного фонду України в обсягах, визначених Законом

України про Державний бюджет України на відповідний рік. Нарахована сума недоотриманої пенсії, що увійшла до складу спадщини після смерті

ОСОБА_2 облікована Головним управлінням та включена до переліку

отримувачів виплат за минулий період станом на 1 січня 2022 року.

Протягом 2022 року відповідно до Порядку № 1165 проведено виплату коштів на

погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в листопаді 2022 року - в

розмірі 530,00 грн та в грудні 2022 року - в розмірі 2,18 грн.

Протягом 2023 року відповідно до Порядку № 1165 проведено виплату коштів на

погашення заборгованості в межах бюджетних призначень: в липні 2023 року - в

розмірі 557,32 грн. та у вересні 2023 року - в сумі 2093,00 грн.

Залишок нарахованої недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2

станом на 28.09.2023 складає 234848,36 грн. Подальша виплата недоотриманої пенсії ОСОБА_2 буде проведена в межах бюджетних асигнувань, виділених на цю мету Пенсійним фондом України відповідно до вимог Порядку № 21-2. Пенсія за період з 01.03.2016 по 17.10.2018 ОСОБА_2 не нараховувалась. Вважають заявлені позивачкою вимоги є безпідставними, не обґрунтованими та

не підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Вподальшому, відповідачем Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області через систему «Електронний суд» подано до суду доповнення до відзиву на позов, в якому зазначено окрім аналогічних доводів викладених у відзиві на позов наступне. Протягом 2023 року відповідно до Порядку 1165 проведено виплату коштів позивачці на погашення заборгованості недоотриманої пенсії за житя матері позивачки - ОСОБА_3 в межах бюджетних призначень жовтні 2023 року у розмірі

1303 грн., у листопаді 2023 року - 4,10 грн. та у грудні 2023 року - 0,62 грн. Отже, залишок нарахованої недоотриманої пенсії в зв`язку зі смертю

ОСОБА_2 станом на 28.12.2023 складає 233540,64 грн.

Представник відповідача відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - Ошовська О.В., що діє на підставі довіреності від 21.11.2023

в судовому засіданні надала пояснення викладені аналогічним у відзиві на позовну заяву та доповненні до відзиву, які було подано до суду та просила суд в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є донькою ОСОБА_2 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 виданого 16 червня 2021 року Краматорським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) слідує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в Микитівському районі м. Горлівка Донецької області, в Україні померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. від 18.10.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 3456 слідує, що спадкоємцем зазначеного у цьому свідоцтві майна ОСОБА_2 , 1926 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 є її донька - позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Спадщина на яку видане свідоцтво складається з недоориманої пенсії в розмірі 252584,36 гривень за період з 10.08.2018 по 30.04.2021, які належали ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою Відділу

обслуговування громадян № 13 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 0500-1516-8/57344 від 20.08.2021 року. Вартість спадкового майна на яке видане свідоцтво складає 252584,36 гривень.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.07.2023 № 8961/02-16 наданого на адвокатський запит представника ОСОБА_1 - адвоката Ракова А.В. було повідомлено, що ОСОБА_2 як внутрішньо переміщена особа перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій

області з дислокацією у м. Торецьку та отримувала пенсію в зв`язку з втратою годувальника, призначену відповідно до Закону №1058. За матеріалами електронної пенсійної справи виплата пенсійних коштів проведена

по 28.02.2016. За життя ОСОБА_2 особисто за поновленням виплати пенсії не зверталась, пенсійні кошти за період з січня 2016 року по квітень 2021 року не нараховувались.

19 жовтня 2021 року довірена особа ОСОБА_1 , представник адвокат Раков А.В. надав до Головного управління заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сума недоотриманої пенсії ОСОБА_2 розрахована з урахуванням ч.1 ст. 46 Закону №1058 за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, де датою звернення є день надання спадкоємицею заяви від 19.10.2021 про виплату недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, з усіма необхідними документами.

Сума недоотриманої пенсії за період з 18.10.2018 по 30.04.2021 у розмірі

238030,86 грн. облікована в Головному управлінні та включена до Переліку отримувачів

пенсій, станом на 01.01.2022, на виконання Порядку виплати пенсій (щомісячного

довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх

виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до

пункту 1 частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод

внутрішньо переміщених осіб» від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної

особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій

Україною території, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України

від 10.11.2021 № 1165. Відповідно до означеного Порядку ОСОБА_1 проведено

часткову виплату коштів на погашення заборгованості в листопаді 2022 року в розмірі

530,00 грн. та в грудні 2022 року у розмірі 2,18 грн. в межах бюджетних призначень.

Залишок пенсійних виплат за минулий період складає 237498,68 грн.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області до відзиву на позов та до доповнення до відзиву на позов було долучено витяги з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 з яких слідує, що Головним управлінням було проведено виплату з недоотриманої за життя пенсії останньої сума якої складає 238030,86 грн., що розрахована управлінням згідно вимог ч.1 ст. 46 Закону №

1058, а саме 18.11.2022 в сумі 530,00 грн., 21.12.2022 в сумі 2,18 грн., 24.07.2023 в сумі 557,32 грн., 12.09.2023 в сумі 2093,00 грн., 13.10.2023 в сумі 1299,47 грн., 20.10.2023 в сумі 3,53 грн., 14.11.2023 в сумі 4,10 грн. та 19.12.2023 в сумі 0,62 грн. Таким чином загальна сума виплаченої недоотриманої пенсії становить 4490,22 грн. Залишок недоотриманої пенсії становить 233540,64 гр

Вирішуючи вказаній спір суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).

Відповідно до ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19, провадження № 61-11268сво20 зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно достатті 1227 ЦК Українине поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положеньстатті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.

Як слідує з матеріалів справи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,перебувала на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області з дислокацією у м. Торецьк, як отримувач пенсії в разі

втрати годувальника, маючи статус внутрішньо переміщеної особи.

Таким чином, спірні правовідносини регулюються саме Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ст. 52 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 цього Кодексу власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, зазначеним у п. 5 ч. 2 цієї статті, може бути примусове виконання обов`язку в натурі.

Під час судового розгляду встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за законом отримала у встановленому законом порядку свідоцтво про право на спадщину за законом, за змістом якого до неї перейшло право власності на недоотриману пенсію за життя ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 за період з 10.08.2018 по 30.04.2021 в розмірі 252584,36 гривень. Разом з тим, як вказує позивачка, та підтверджується відповідачем, що вказана сума недоотриманої пенсії за життя її померлої матері була розрахована відповідачем відповідно до вимог ст. 46 Закону № 1058 та вказані відомості були надані на запит приватного нотаріуса, яким і було видане відповідне свідоцтво про право на спадщину на вказану суму пенсії.

Як вказує відповідач, зазначена сума недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 облікована Головним управлінням та включена до переліку отримувачів станом на 2022 рік та 2023 рік та була виплачена відповідно до Порядку № 1165 в межах бюджетних призначень.

Так, з витягів з електронної пенсійної справи ОСОБА_2 слідує, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області було проведено виплату з недоотриманої за життя пенсії останньою позивачці ОСОБА_1 , сума якої складає 238030,86 грн., що розрахована управлінням згідно вимог ч.1 ст. 46 Закону №

1058, а саме 18.11.2022 в сумі 530,00 грн., 21.12.2022 в сумі 2,18 грн., 24.07.2023 в сумі 557,32 грн., 12.09.2023 в сумі 2093,00 грн., 13.10.2023 в сумі 1299,47 грн., 20.10.2023 в сумі 3,53 грн., 14.11.2023 в сумі 4,10 грн. та 19.12.2023 в сумі 0,62 грн.

Таким чином, судом встановлено, що загальна сума виплаченої відповідачем позивачці недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 становить 4490,22 гривень.

Заперечення відповідача не спростовують підстав позову і не приймаються судом до уваги, оскільки право позивача на вищевказану суму недоотриманої пенсії посвідчене свідоцтвом про право на спадщину, яке в контексті положень ст. 66 Закону України "Про нотаріат" є процесуальним нотаріальним актом, що засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємця та є для спадкоємця основним правовстановлюючим документом. На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом недійсним не визнано, неоспорене та є чинним, доказів визнання його недійсним чи внесення до нього змін відповідачем не надано.

За таких обставин, суд доходить висновку, що сума недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, відповідає сумі, визначеній нотаріусом у свідоцтві про право на спадщину, та з урахуванням виплачених сум становить 248094,14 гривень за період з 10.08.2018 по 30.04.2021 (252584,36 грн. - 4490,22 грн.), що також не оспорюється і сторонами.

Відповідач, на підтвердження своїх заперечень проти позовних вимог позивачки посилається на положення ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Згідно п.п. 2.26 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається Свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, Свідоцтво про смерть, Свідоцтво про право на спадщину.

Таким чином, діючим законодавством, в залежності від моменту звернення, визначено два шляхи для отримання недоодержаної пенсії померлого пенсіонера, а саме: в межах шестимісячного строку з моменту смерті пенсіонера, у разі звернення членів сім`ї та зі спливом зазначеного строку спадкоємцями померлого пенсіонера.

Як зазначалось вище при оформленні прав на недоотриману пенсію після померлого пенсіонера, спадкоємцям з-поміж інших документів необхідно подати до органу, що призначає пенсію, Свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину за законом є правовстановлюючим документом та з його отриманням позивач набув всіх прав і обов`язків спадкоємця, а отже право власності якого він набув є правом спадкоємця на успадковане майно, й має відмінний за характером від процедури отримання членами сім`ї померлого пенсіонера сум недоодержаної пенсії.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положенням Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача, які ґрунтуються на частині 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», якою передбачено, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, оскільки дана правова норма розповсюджується на пенсіонерів, які є власниками своїх особистих пенсій, тобто на тих, що не померли, та ніяким чином не стосується правовідносин щодо спадщини.

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначається позивачкою за змістом позовної заяви, що відповідачем за період з

з 01.01.2016 по 17.10.2018 взагалі не було проведено нарахування та виплата недоотриманої за життя пенсії її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач вказані обставини не заперечує, разом з тим зазначає, та на обгрунтувння своїх доводів надав витяг з електронної пенсійної справи пенсіонера ОСОБА_2 , що пенсія не нараховувалася та не виплачувалася за життя ОСОБА_2 саме за період з 01.03.2016 по 17.10.2018.

Натомість, як було встановлено в судовому засіданні, що сума недоотриманої пенсії за життя матір`ю позивачки за період з 10.08.2018 по 17.10.2018 увійшла до складу спадщини відповідно до свідоцтва право на спадщину за законом видане приватним нотаріусом Бахмутського районного нотаріального округу Донецької області Бєлявцевою А.В. від 18.10.2021 та зареєстрованого в реєстрі за № 3456, та двічі виплачена відповідачем позивачці бути не може, а тому суд вважає, що спірним періодом, щодо не нарахування та не виплати недоотриманої за життя пенсії ОСОБА_2 є саме період з 01.03.2016 - момент припинення нарахування та виплати пенсії по 09.08.2018 - останній день до видачі нотаріусом вказаного вище свідоцтва про право на спадщину за законом, який і визнається судом спірним.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-IV, пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-IV встановлені підстави для припинення виплати пенсії, а саме виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу правомірності дій щодо припинення нарахування та виплати пенсії померлій ОСОБА_2 за спірний період з 01.03.2016 по 09.08.2018.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Однак, відповідно до статті 92 Конституції України (норми якої є нормами прямої дії та водночас мають найвищу юридичну силу) виключно законами України визначаються, зокрема: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункти 1, 6).

Стосовно посилань відповідача на постанову Кабінету Міністрів України від 10.11.2021 №1165, якою затверджено Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), не виплачених за період до місяця відновлення їх виплати, внутрішньо переміщеним особам та особам, які відмовилися відповідно до пункту 1 частини першої статті 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи і зареєстрували місце проживання та постійно проживають на контрольованій Україною території, суд звертає увагу на такі обставини.

У силу абзацу другого пункту 1 названого Порядку, пенсійні виплати за минулий період, у тому числі нараховані на виконання рішень суду, що набрали законної сили, проводяться отримувачам за окремою програмою, передбаченою в бюджеті Пенсійного фонду України на відповідну мету, за рахунок коштів державного бюджету України на відповідний рік.

Пунктом 4 згаданого Порядку передбачено, що пенсійні виплати за минулий період згідно з цим Порядком проводяться щомісяця отримувачам, яких включено до переліку станом на 1 січня відповідного року. На забезпечення пенсійних виплат за минулий період щомісяця спрямовується частина бюджетних призначень, передбачених абзацом другим пункту 1 цього Порядку, відповідно до бюджетного розпису.

Розмір пенсійної виплати за минулий період отримувачам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначається в сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому здійснюється пенсійна виплата за минулий період, але не може бути більшим від належної до виплати отримувачу суми, що обліковується в переліку отримувачів.

У разі недостатності бюджетних призначень для забезпечення пенсійної виплати за минулий період у розмірі, передбаченому абзацом другим цього пункту, виплата проводиться в сумі, що визначається пропорційно виділеним на пенсійні виплати за минулий період бюджетним призначенням, але не більшій належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

За результатами виконання бюджету Пенсійного фонду України за дев`ять місяців відповідного року зазначений в абзаці другому цього пункту розмір пенсійної виплати за минулий період може бути збільшений пропорційно залишку бюджетних призначень, але не може перевищувати належної до виплати суми, що обліковується в переліку отримувачів.

Отже, Порядок 1165 визначає додаткові умови виплати недоотриманої пенсії у зв`язку із смертю пенсіонера з числа внутрішньо переміщених осіб та осіб, які проживали на тимчасово окупованій території України і не були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи на контрольованій Україною території, що не передбачені Конституцією України та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Конституційний Суд України у Рішенні від 09.07.2007 №6-рп/2007 вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави (підпункт 3.2).

Єдиним органом законодавчої влади в Україні є парламент - Верховна Рада України, до повноважень якого належить прийняття законів.

У свою чергу, Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади, який забезпечує проведення державної політики у соціальній сфері, повноважний вживати заходів щодо забезпечення прав і свобод людини і громадянина та проводити політику у сфері соціального захисту.

Водночас, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України.

Конституційне поняття "Закон України", на відміну від поняття "законодавство України", не підлягає розширеному тлумаченню. За загальним правилом "закон" - це нормативно-правовий акт вищої юридичної сили, який приймається відповідно до особливої процедури парламентом та регулює найважливіші суспільні відносини. Зміни до закону вносяться за відповідно встановленою процедурою Верховною Радою України шляхом прийняття закону про внесення змін.

Таким чином, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України є підзаконними, а тому не можуть обмежувати права громадян, які встановлено законами.

Суд враховує, що Верховною Радою України не приймались зміни до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з приводу особливостей виплати недоотриманої пенсії пенсіонерів, які є внутрішньо переміщеними особами.

Крім того, відповідно до частин першої - другої статті 8 Закону України "Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні" від 06.09.2012 розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації; з метою виявлення у проектах нормативно-правових актів норм, що містять ознаки дискримінації, проводиться антидискримінаційна експертиза проектів нормативно-правових актів; результати антидискримінаційної експертизи проектів нормативно-правових актів підлягають обов`язковому розгляду під час прийняття рішення щодо видання (прийняття) відповідного нормативно-правового акт; обов`язковій антидискримінаційній експертизі підлягають проекти законів України, актів Президента України, інших нормативно-правових актів, що розробляються міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, державними колегіальними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями.

Як визначено статтею 2 ЦПК України, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Принцип верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, є одним з головних завдань цивільного судочинства.

Положенням ст. 10 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі "Броньовський проти Польщі" зазначив, що принцип верховенства права, на якому будується Конвенція, та принцип законності, про який ідеться в статті 1 Першого протоколу, вимагає від держав не лише поважати і застосовувати, у передбачуваний і узгоджуваний спосіб, запроваджені ними закони, а ще й - що безпосередньо випливає з цього обов`язку - забезпечувати правові та практичні умови для втілення їх в життя.

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Щокін проти України" від 14.10.2010 зазначено, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним. Так, друге речення першого пункту передбачає, що позбавлення власності можливе тільки "на умовах, передбачених законом", а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за використанням майна шляхом введення "законів". Більш того, верховенство права, один із основоположних принципів демократичного суспільства, притаманний усім статтям Конвенції. Таким чином, питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (параграф 50).

З огляду на викладене, суд критично оцінює доводи відповідача про виплату позивачу недоотриманих сум пенсії згідно Порядку 1165, адже наведене свідчить про невиконання державою взятих на себе позитивних зобов`язань.

Також, посилання відповідача, що спадкодавець за життя не виявив бажання поновити йому виплату пенсії та не звертався з відповідною заявою до відповідача, тому пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Отже, призначена спадкодавцеві довічна пенсія за віком у спірний період нараховувалася, обліковувалася (її розмір був збільшений під час періоду невиплати), але не була виплачена.

З огляду на викладене, та враховуючи, що у спірних правовідносинах відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивачки як спадкоємця на отримання всього належного їй спадкового майна у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, з урахуванням вже виплачених сум пенсії, в розмірі саме 248094,14 гривень, нарахованої пенсіонеру ОСОБА_2 і не виплаченої їй за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивачки та посвідчено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 18.10.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 3456, тим самим відповідач порушує право власності позивачки на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту, а тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення в цій частині.

За викладених обставин, суд встановивши, що позивачка має право на спадкове майно - пенсію призначену ОСОБА_2 у разі втрати годувальника, доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом та зобов`язання виплатити позивачці недоотриману пенсію її матері, у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки за період з 01.03.2016 по 09.08.2018, як спадкоємця, на отримання всього належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою ОСОБА_2 за життя.

Отже, оскільки за життя матір позивачки недоотримала пенсію, яка увійшла до складу спадщини, а позивачка є її спадкоємцем та у встановленому законом порядку прийняла спадщину, тому суд доходить висновку, що позивачка як спадкоємець набула право на отримання невиплаченої пенсії.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачкою при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 1995,21 грн., та оскільки вимоги позивачки судом задоволені частково, то необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнуваньГоловного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на користь ОСОБА_7 суму судового збору в розмірі 1984,43 грн., яка судом обчислена з огляду на слідуюче, (сума задоволених позовних вимог 248094,14 грн. х 100 % / суму заявлених вимог 249401,86 грн. = 99,46%). Сума сплаченого судового збору позивачкою при зверненні до суду з вказаним позовом складає 19995,21 грн. х процент задоволених позовних вимог 99,46 % / 100% = 1984,43 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 16, 25, 328, 1216, 1217, 1218, 1227,1261 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник, адвокат Раков Артем Валентинович до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 248094 (двісті сорок вісім тисяч дев`яносто чотири) гривень 14копійок, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 3456.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на недоотриману пенсію ОСОБА_2 за період з 01 березня 2016 року по 09 серпня 2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, виплатити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , недоотриману пенсію, що належала спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 березня 2016 року по 09 серпня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, , яке розташоване за адресою: Донецька область, Краматорський район, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у розмірі 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) гривень 43 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлений 22.01.2024.

Суддя І.Ю. Фалін