Справа № 438/1245/21 Головуючий у 1 інстанції: Слиш А.Т.
Провадження № 22-ц/811/1807/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Бориславського міського суду Львівської області в складі судді Слиша А.Т. від 22 травня 2023 року у справі за позовом заступника керівника Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Східницької селищної ради Львівської області до ОСОБА_2 про стягнення суми збитків у виді упущеної вигоди, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Бориславського міського суду Львівської області від 22 травня 2023 року позовні вимоги заступника керівника Дрогобицької окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Східницької селищної ради Львівської області до ОСОБА_2 про стягнення коштів пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 користь Східницької селищної ради Львівської області 95 305 (дев`яносто п`ять тисяч триста п`ять) гривень 48 копійок збитків у виді упущеної вигоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Львівської обласної прокуратури понесені нею судові витрати у сумі 2 270 (дві тисячі двісті сімдесят ) гривень.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Зазначає, що до 01.01.2020 року Східницька селищна рада до відповідача з пропозицією укласти договір про пайову участь не зверталась, а прокурор в інтересах Східницької селищної ради звернувся до суду із позовом лише 28.01.2021 року, тобто після виключення ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» на підставі якої просив стягнути з відповідача збитки. Не зважаючи на це, суд першої інстанції безпідставно визнав неукладення договору про пайову участь ухиленням відповідача від пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, тобто формою протиправної поведінки і підставою для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди. Разом з цим, відповідно - статей 22, 1166 ЦК України відшкодування збитків є формою відповідальності за допущені цивільні правопорушення.Тому, в даному випадку суд першої інстанції застосував ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка в даній ситуації не підлягала застосуванню до спірних правовідносин, оскільки станом на 01.01.2020 року між сторонами договір про пайову участь у розвитку інфраструктури смт. Східниця не укладався. Також суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин положення ч. 2 ст. 5 ЦК України. За таких обставин, судом першої інстанції безпідставно відхилено доводи відповідача про скасування з 01.01.2020 року обов`язку, як укладати договори про пайову участь, так і сплачувати пайову участь з посиланням на п. 9 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції станом до 01.01.2020) якою унормовано строк укладання такого договору - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення. Цією нормою врегульовано строк укладання договору про пайову участь. В той же час строк сплати пайової участі встановлено ч. 3 ст. 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Попри це, як зазначалось вище, обов`язок замовника сплатити пайову участь з 01.01.2020 року, тобто ще до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію, було скасовано. Тому відповідач не міг порушити положення ст. 40 Закону та Порядку, оскільки станом на дату прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію вони вже втратили чинність.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, додаткових пояснень, апеляційної скарги, відповіді на відзив, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 131-1 Конституції України, ст.ст. 10, 12, 13, 76-81, 89, 258, 263 - 265 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст. 2, 10, 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»,ст.ст. 22, 1166 ЦК України задовольняючи позов виходив з того, що 08 листопада 2019 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області за № ЛВ 83 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва: індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , далі - об`єкт будівництва. Замовником будівельних робіт є ОСОБА_2 11 лютого 2020 року за №ЛВ 58 Департаментом державної архітектурно- будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території смт.Східниці, а саме будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , надалі Декларація, замовником якого є - ОСОБА_2 Відповідно до п.7 вказаної Декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 4 573 тис.грн. Встановлено, що п.1 Декларації у графі «код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 1110,3 площею 381,1 кв.м. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 1110,3 знаходяться «Будинки садибного типу». Таким чином, здійснення будівництва будинку садибного типу понад 300 квадратних метрів не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Листом від 09 листопада 2012 року №7/15-18193 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до компетенції вказано, що визначення поняття «об`єкти соціальної інфраструктури» - відповідно до підпункту 5.4.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у редакції від 22 травня 1997 року. Згідно даних норм вказаного закону вбачається, що садибні будинки не відносяться до об`єктів соціальної інфраструктури. Оскільки відповідач ОСОБА_2 як замовник будівництва не уклав із Східницькою селищною радою договору про пайову участь відповідно до статті 40 Закону № 3038-VІ та Порядку, на вимогу Східницької селищної ради не виконав свого обов`язку зі створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади смт.Східниця (не сплатив пайового внеску), прокурор в інтересах держави в особі Східницької селищної ради Львівської області звернувся до Господарського суду із позовом про стягнення 95 305,48 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Судом встановлено, що рішенням X сесії VI скликання Cхідницької селищної ради м.Борислава Львівської області від 20.01.2012 року за №235 «Про затвердження порядку залучення та використання коштів пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інфраструктури смт.Східниця затверджено Порядок залучення та використання коштів пайової участі (внеску) замовників у інфраструктури смт.Східниця (далі Порядок), крім встановлено розмір пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця, затверджено порядок залучення та використання коштів пайової участі (внеку) замовників та затверджено типовий договір про пайову участь замовника у створенні і розвитку інфраструктури смт.Східниця, надалі Порядок.(а.с.25). Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється замовником будівельних робіт індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 . Відповідно до п.7 вказаної Декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 4 573 тис.грн. Встановлено, що п.1 декларації у графі «код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 1110,3 площею 381,1 кв.м. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 1110,3 знаходяться «Будинки садибного типу». Таким чином, здійснення будівництва будинку садибного типу понад 300 квадратних метрів не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Відповідно до розрахунку наданого Східницькою селищною радою величини пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця по об`єкту будівництва, вартість якого визначена на підставі нормативів для одиниці створеної потужності, надалі Розрахунок, по об`єкту будівництва здійснено на підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації, розробленої згідно з державними будівельними нормами, стандартами та правилами. Згідно із затвердженою проектною документацією загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить - 4 573 тис.грн (чотири мільйони п`ятсот сімдесят три тисячі гривень). Розрахунок величини пайового внеску Замовника в результаті будівництва житлового (нежитлового) будинку, кошторисна вартість якого визначена згідно з будівельними нормами, стандартами і правилами, здійснюється за формулою: ПУ = вартість будівництва х 2%. ПУ (пайова участь) = 95 305 грн 48 коп . Судом встановлено та підтверджується доказами по справі, відповідач ОСОБА_2 є замовником будівельних робіт індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 та, як замовник будівництва, в порушення вимог частин другої, третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця м.Борислава Львівської області та не виконав свого обов`язку зі сплати пайового внеску, що свідчить про його бездіяльність у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій щодо такого звернення та укладення договору та є протиправною формою поведінки, внаслідок якої територіальна громада смт.Східниці в особі селищної ради була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода».Суд прийшов до висновку, що наявності складу цивільного правопорушення в діях ОСОБА_2 , а саме: протиправна поведінка: договір про пайову участь замовника у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця із Східницькою селищною радою всупереч вимогам статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» відповідачем не укладено; збитки: внаслідок не виконання відповідачем вимог статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» територіальна громада смт.Східниця в особі Східницької селищної ради не отримала дохід у розмірі 95 305 грн 48 коп та наявний причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та завданими збитками, - внаслідок протиправних дій відповідача територіальній громаді смт.Східниця завдано збитки у вигляді недоотримання надходжень до місцевого бюджету в розмірі 95 305 грн 48 коп.

Колегія суддів вважає, що підстав для скасування оскаржуваного рішення суду немає. Висновки суду відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону.

У серпні 2021 року керівник Дрогобицької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Східницької селищної ради Львівської області звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми збитків у виді упущеної вигоди, у якому просив:

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради в сумі 95305 грн 48 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що відповідачем всупереч положенням Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не укладено договір пайової участі при здійсненні будівництва житлового будинку, чим заподіяно шкоди територіальній громаді смт.Східниця. Зазначив, що опрацюванням стану законності щодо сплати замовниками будівництва пайової участі у розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області встановлено порушення в діяльності замовника будівництва відповідача ОСОБА_2 08 листопада 2019 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області за № ЛВ 83 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва: індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , далі - об`єкт будівництва. Замовником будівельних робіт є ОСОБА_2 11 лютого 2020 року за №ЛВ 58 Департаментом державної архітектурно- будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території смт.Східниці, а саме будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_2 , замовником якого є - ОСОБА_2 . Відповідно до п.7 вказаної декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 4 573 тис.грн. Встановлено, що п.1 декларації у графі «код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 1110,3 площею 381,1 кв.м. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 1110,3 знаходяться «Будинки садибного типу». Таким чином, здійснення будівництва будинку садибного типу понад 300 квадратних метрів не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин). Листом від 09 листопада 2012 року №7/15-18193 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до компетенції вказано, що визначення поняття «об`єкти соціальної інфраструктури» - відповідно до підпункту 5.4.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у редакції від 22 травня 1997 року. Згідно даних норм вказаного закону вбачається, що садибні будинки не відносяться до об`єктів соціальної інфраструктури. Відповідач, всупереч вимогам Закону, в добровільному порядку не звертався до Східницької селищної ради про укладення Договору про пайову участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниці (надалі Договір), який на даний час не укладено, коштів до місцевого бюджету не сплачено. 24 червень 2020 року Східницькою селищною радою на адресу відповідача відправлено для підписання Договір №4/20 з додатком №1 до нього - розрахунком величини пайової участі (внеску) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради по об`єкту будівництва. Незважаючи на звернення органу місцевого самоврядування, Договір відповідачем залишено поза увагою, натомість ОСОБА_2 надано листа від 24 липня 2020 року про зарахування суми пайової участі у зв`язку з проведенням капітального ремонту дороги до об`єкта будівництва, яке ним здійснювалось. Станом на 12 січень 2021 року ОСОБА_2 підписаного Договору не надано, коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту не сплачено, шо підтверджено листом органу місцевого самоврядування №49 від 14 січня 2021 року. Східницькою селищною радою розрахунок по об`єкту будівництва здійснено на підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації, розробленої згідно з державними будівельними нормами, стандартами та правилами. Згідно із затвердженою проектною документацією загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить - 4 573 тис.грн (чотири мільйони п`ятсот сімдесят три тисячі гривень). Розрахунок величини пайового внеску Замовника в результаті будівництва житлового (нежитлового) будинку, кошторисна вартість якого визначена згідно з будівельними нормами, стандартами і правилами, здійснюється за формулою: ПУ = вартість будівництва х 2%. ПУ (пайова участь) = 95 305 грн 48 коп (дев`яносто п`ять тисяч триста п`ять гривень сорок вісім копійок). Прокурор послався на положення ст.73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ст. 144 Конституції України, ст.4 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст.1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», ст.509 ЦК України та зазначив, що відповідачем порушено вимог ч.3 ст.40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних відносин), згідно якої пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Відповідач є замовником будівництва індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , а отже, на нього поширюється дія Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Відповідно до ч.2,3 ст.40 даного Закону, замовник, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті. Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури. Частиною 9 ст.40 цього Закону визначено строки, упродовж яких мають укладатися договори про пайову участь - не пізніше ніж 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника будівництва щодо його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію. Таким чином, договір мав бути укладеним в обов`язковому порядку, в межах строку, встановленого нормами чинного законодавства. Неукладення договору свідчить про недотримання вимог законодавства і має наслідком порушення прав та інтересів відповідної територіальної громади. Як зазначалось вище, на момент здійснення робіт з будівництва індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , діяли норми Закону, які зобов`язували замовника будівництва сплатити пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту до введення об`єкта будівництва в експлуатацію, у зв`язку з чим Відповідач, як замовник будівництва, повинен був укласти з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради і сплатити пайові внески. Відповідач не взяв участі у створенні та розвитку соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради і не перерахував до місцевого бюджету кошти пайової участі. Неправомірна бездіяльність Відповідача щодо його обов`язку взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, свідчить про невиконання ним встановленого статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язку щодо участі у створенні і розвитку інженерно- транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, внаслідок якої селищна рада позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради коштів пайової участі в сумі 95 305,48 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Враховуючи відсутність договірних відносин між сторонами у справі та характер позовних вимог, які ґрунтуються на завданні відповідачами позивачу шкоди внаслідок неукладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населених пунктів селищної ради та несплати внеску пайової участі до спірних правовідносин, підлягають застосуванню норми, які регулюють правовідносини із завдання позадоговірної шкоди. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової або господарсько- правової відповідальності, для застосування якої необхідна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи); шкідливого результату такої поведінки - збитків; причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; вини особи, яка заподіяла шкоду. Невнесення Відповідачем коштів пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради є збитками, тобто об`єктивним зменшенням майнових благ територіальної громади ради, чим завдано збитків в розмірі 95305,48 грн. Наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Внаслідок цього (причинно-наслідковий зв`язок) Східницька селищна рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів, яка охоплюється визначенням «упущена вигода». При цьому, наслідки у виді упущеної вигоди перебувають у безпосередньому причинному зв`язку із наведеною неправомірною бездіяльністю відповідача. Таким чином, наявні усі елементи складу правопорушення у діях відповідача: протиправної поведінки у вигляді бездіяльності у вчиненні передбачених законодавством обов`язкових дій, наявності у позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та завданими збитками та вини відповідача, а сукупність наведених елементів є підставою для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків. Стосовно стягнення збитків суд вказав, що згідно ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушенням її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже, враховуючи вищенаведене слід рахувати, що забудова території пов`язана з обов`язком замовника укласти договір про пайову участь з відповідною радою; саме на замовника покладено обов`язок укладення договору про пайову участь та сплати відповідних коштів; у разі не укладання Договору з селищною радою та не прийняття участі розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту дії/бездіяльність замовника вважаються неправомірними та підлягають обкладенням господарськими санкціями. Належна інженерно-транспортна та соціальна інфраструктура є необхідною умовою економічного та соціального розвитку як країни в цілому, так і відповідного регіону, що є одним із основних завдань держави. Створення та розвиток інфраструктури потребує значних матеріальних затрат і неможливе без відповідного фінансового забезпечення, передусім за рахунок бюджетного фінансування, джерела якого визначені законом. Джерелом для бюджетного фінансування потреб розвитку інфраструктури населеного пункту є пайова участь замовників об`єктів будівництва, яка полягає у сплаті ними до місцевого бюджету коштів у визначеному відповідно до закону розмірі. Окрім того, незалучення окремих замовників об`єктів будівництва до сплати пайової участі не лише спричиняє втрати бюджету, неможливість належного фінансування витрат на розвиток інфраструктури є дискримінацією добросовісних замовників будівництва, які опиняються у гіршому економічному чи конкурентному становищі поряд із замовниками, що ухилились від сплати пайової участі. Вказаним визначається наявність інтересу держави у виконанні Відповідачем обов`язку сплати пайової участі. Відповідно до п.4-1 ч.1 ст.71 Бюджетного кодексу України, кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту спрямовуються до бюджету розвитку місцевого бюджету. Частиною 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Бюджетом розвитку, згідно з п.19 ч.1 ст.1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», визнаються доходи і видатки місцевого бюджету, які утворюються і використовуються для реалізації програм соціально-економічного розвитку та зміцнення матеріально-фінансової бази. З врахуванням кошторисної вартості будівництва, про що зазначено вище, Відповідач у справі безпідставно ухилився від участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, внаслідок якої рада була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради коштів пайової участі в сумі 95305.48 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди. Такі дії Відповідача є істотним порушенням чинного законодавства і суперечать інтересам держави, оскільки призводять до ненадходження коштів до бюджету, що в свою чергу унеможливлює повноцінне фінансування створення і розвитку інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради, відтак заступник керівника місцевої прокуратури звертається з даним позовом до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування. Обґрунтовуючи підстави представництва в суді інтересів держави прокурор послався на положення статей 131-1, 142 Конституції України, ст.1, 23, ч.1 ст.24 Закону України «Про прокуратуру», ст. 56 ЦПК України, рішення КС України від 08.04.1999 № 3-рп/99, постанови Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 20.09.2018 у справі № 924/1237/17, від 23.10.2018 у справі №906/240/18, ст.5 Бюджетного кодексу України, ст.18-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та зазначив, що позивачем у вказаному спорі визначено Східницьку селищну раду, яка у відповідності до ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є органом місцевого самоврядування, що представляє територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами України. Позовна заява пред`явлена в інтересах держави в особі Східницької селищної ради, оскільки ненадходження чи несвоєчасне надходження коштів до бюджету територіальної громади Східницької селищної ради м.Борислава Львівської області порушує економічні інтереси держави з огляду на структуру бюджетної системи України та в умовах гострого дефіциту бюджетних коштів негативно впливає на стан виконання бюджету, що ставить під загрозу економічну безпеку держави, робить неможливим належне виконання державою своїх соціально-економічних функцій. Східницька селищна рада, уповноважена державою здійснювати функції у спірних правовідносинах, незважаючи на очевидний характер порушень з боку Відповідача, від виконання визначених чинним законодавством та акту органу місцевого самоврядування, володіючи інформацією про не укладення Відповідачем договору пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради та утримання коштів до місцевого бюджету в сумі 95305,48 грн, яка охоплюється значенням упущеної вигоди, не вживала достатніх заходів до відшкодування вказаних недоотриманих коштів Відповідачем на розвиток інфраструктури населених пунктів ради, та за захистом до суду не зверталася, обмежившись скеруванням лише двох листів на адресу Відповідача про необхідність укладення вищевказаного договору (від 28.08.2018 та 26.12.2019). Дрогобицької місцевою прокуратурою 12 січня 2020 року скеровувався запит в Східницьку селищну раду про надання інформації, зокрема, про вжиті ними заходи щодо стягнення заборгованості в судовому порядку по договорах про пайову участь. Однак, органом місцевого самоврядування надано інформацію від 30 січня 2020 року за №02-18/149 згідно якої встановлено, що радою не вжито достатніх заходів, в тому числі позовного характеру до Відповідача щодо стягнення коштів зі сплати пайових внесків, що в свою чергу підтверджує факт неналежного здійснення захисту інтересів держави суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження та обґрунтовує факт звернення в інтересах держави в особі селищної ради саме прокурором. Вказані обставини свідчать про нездійснення Східницькою селищною радою захисту інтересів держави, що має прояв в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень та підтверджує наявність «виключного випадку» для звернення прокурора з даним позовом до суду. Щоб інтереси держави не залишились незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 жовтня 2019 року у справі №903/129/18 сам факт не звернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у органів прокуратури виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду із позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. В обґрунтування правових підстав для представництва інтересів держави прокурор також послався на постанову Верховного Суду від 08 лютого 2019 у справі №915/20/18, де суд зазначив, що «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року зі справи № 806/1000/17). Тому, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ сторонами судового розгляду є позивач і відповідач, які мають рівні права, у тому числі на юридичну допомогу. Підтримка прокуратурою однієї зі сторін може бути виправдана за певних умов, наприклад, якщо правопорушення зачіпає інтереси великої кількості людей або якщо вимагають захисту реальні державні інтереси чи майно (п. 33 рішення у справі «Корольов проти Російської Федерації» №2 від 01.04.2010, заява №5447/03; п.35 рішення у справі «Менчінська проти Російської Федерації» від 15.01.2009, заява №42454/02). В даному випадку прокурор не виступає у якості альтернативного суб`єкта звернення до суду, оскільки згаданий орган місцевого самоврядування хоча і має повноваження захистити інтереси держави, але не реалізував такі шляхом звернення до суду з позовною заявою про стягнення збитків у виді упущеної вигоди під час ухилення Відповідача від укладення замовником будівництва договору пайової участі у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населених пунктів Східницької селищної ради. Отже, участь прокурора у даній справі, з урахуванням вищезазначеної практики Європейського суду з прав людини, є законною, не порушує справедливого балансу та зумовлена не тільки захистом державного, але й публічного інтересу, який полягає у захисті прав великого числа громадян.

Як вбачається з матеріалів справи, правильно встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорено та не спростовано, 8 листопада 2019 року Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області за № ЛВ 83 зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт на об`єкті будівництва: індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , далі - об`єкт будівництва. Замовником будівельних робіт є ОСОБА_2

11 лютого 2020 року за №ЛВ 58 Департаментом державної архітектурно- будівельної інспекції у Львівській області зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, розташованого на території смт.Східниці, а саме будівництво індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 , надалі Декларація, замовником якого є - ОСОБА_2 .

Відповідно до п.7 вказаної Декларації кошторисна вартість будівництва за затвердженою проектною документацією становить 4 573 тис.грн.

Встановлено, що п.1 Декларації у графі «код об`єкта згідно з державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000» зазначений код об`єкта - 1110,3 площею 381,1 кв.м. Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд 018-2000 під кодом 1110,3 знаходяться «Будинки садибного типу». Таким чином, здійснення будівництва будинку садибного типу понад 300 квадратних метрів не підпадає під жодну з підстав звільнення від сплати пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту, передбачених частиною 4 статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Листом від 09 листопада 2012 року №7/15-18193 Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до компетенції вказано, що визначення поняття «об`єкти соціальної інфраструктури» відповідно до підпункту 5.4.9 ст.5 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств» у редакції від 22 травня 1997 року. Згідно даних норм вказаного закону вбачається, що садибні будинки не відносяться до об`єктів соціальної інфраструктури.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 як замовник будівництва не уклав із Східницькою селищною радою договору про пайову участь відповідно до статті 40 Закону № 3038-VІ та Порядку, на вимогу Східницької селищної ради не виконав свого обов`язку зі створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту територіальної громади смт.Східниця (не сплатив пайового внеску), прокурор в інтересах держави в особі Східницької селищної ради Львівської області звернувся до Господарського суду із позовом про стягнення 95 305,48 грн, яка охоплюється визначенням упущеної вигоди.

Відповідно до розрахунку наданого Східницькою селищною радою величини пайової участі (внеску) замовників у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт.Східниця по об`єкту будівництва, вартість якого визначена на підставі нормативів для одиниці створеної потужності, надалі Розрахунок, по об`єкту будівництва здійснено на підставі затвердженої в установленому порядку проектної документації, розробленої згідно з державними будівельними нормами, стандартами та правилами. Згідно із затвердженою проектною документацією загальна кошторисна вартість об`єкта будівництва становить - 4 573 тис.грн (чотири мільйони п`ятсот сімдесят три тисячі гривень). Розрахунок величини пайового внеску Замовника в результаті будівництва житлового (нежитлового) будинку, кошторисна вартість якого визначена згідно з будівельними нормами, стандартами і правилами, здійснюється за формулою: ПУ = вартість будівництва х 2%. ПУ (пайова участь) = 95 305 грн 48 коп .

Абзацами шостим та сьомим частини дев`ятої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що невід`ємною частиною договору є розрахунок величини пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Кошти пайової участі в розвитку інфраструктури населеного пункту сплачуються в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором.

У зв`язку з відмовою забудовника від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеними і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом.

У такому разі суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

При цьому у відповідності із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 ЦК України).

Аналогічні правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постановах від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17, від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17.

Таким чином, замовник будівництва (відповідач), який без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту, зобов`язаний повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі частини першої статті 1212 ЦК України.

Відтак, суд першої інстанції правильно вважав, що відповідач ОСОБА_2 є замовником будівельних робіт індивідуального житлового будинку на АДРЕСА_1 та, як замовник будівництва, в порушення вимог частин другої, третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку не уклав договору про пайову участь у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури смт. Східниця м.Борислава Львівської області та не виконав свого обов`язку зі сплати пайового внеску, внаслідок чого територіальна громада смт.Східниці в особі селищної ради була позбавлена права отримати на розвиток інфраструктури населеного пункту відповідну суму коштів.

Що стосується доводів скарги про невірність здійснення розрахунку, то слід вказати, що розрахунок здійснений Східницькою селищною радою (а.с. 31) не оспорювався та такий викладений таким чином:

«…розмір пайового внеску Замовників під час будівництва об`єктів, кошторисна вартість яких визначена згідно з державними будівельними нормами, стандартами і правилами, здійснюються за формулою: ПУ (ЗКВБ Вз Вбм - Вім) х 2(4)%, де ПУ розмір пайової участі; ЗКВБ загальна кошторисна вартість будівництва; Вз витрати, пов`язані з придбанням та виділенням земельної ділянки; Вбм витрати, витрати, пов`язані зі звільненням будівельного майданчика від будівель; Вім витрати на влаштування поза майданчикових інженерних мереж і споруд та транспортних комунікацій; 2(4)% - величина пайовової участі від загальної вартості будівництва, визначена згідно з Порядком. ПУ 4765274,40 * 2% - 95305,48 грн. (дев`яносто п`ять тисяч триста п`ять гривень 48 коп. …»

Зважаючи на вказане, доводи апеляційної скарги, слід визнати безпідставними, а саму скаргу слід відхилити, рішення ж суду першої інстанції слід залишити без змін, як таке, що відповідає обставинам, що мають значення та вимогам закону.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Бориславського міського суду Львівської області від 22 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 15 лютого 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра