Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/8280/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.01.2024 м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Виноградівської міської ради про визнання права в порядку спадкування за заповітом на завершення приватизації земельної ділянки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Дидинська Б.М., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Виноградівської міської ради про визнання права в порядку спадкування за заповітом на завершення приватизації земельної ділянки.

Вимоги позову мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько ОСОБА_3 . 22.10.1996 року батько позивача залишив заповіт, яким все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те на що він матиме право по закону, і що йому буде належати на день смерті (будинок, прибудова, земля) заповів позивачу. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 38, посвідчений секретарем Боржавської сільської ради.

Після смерті батька позивача залишилось спадкове майно: житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та сертифікат РН166614 на право на земельну частку (пай) розміром 0,71 га, що перебуває в колективній власності КСГП ім. Ватутіна, який виділений на підставі рішення Виноградівської районної державної адміністрації за № 138 від 27.03.1997 року, виданий Виноградівською РДА 28.10.2000 року та зареєстрований 28.10.2000 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) за № 17459. Рішенням Виноградівського районного суду від 13 липня 2017 року (справа 299/1860/17) визнано за позивачем право власності на це спадкове майно за заповітом. 01.08.2017 року право власності на будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У липні 2023 року позивач вирішив приватизувати земельну ділянку для ведення підсобного господарства по АДРЕСА_1 . 21.07.2023 року завідувачем архівного відділу Берегівської районної військової адміністрації видано позивачу рішення тринадцятої сесії двадцять першого скликання Боржавської сільської ради народних депутатів від 01.04.1994 року, яким передано у приватну власність ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства. Позивач на земельну ділянку виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі/ на місцевості від 05.07.2023 року. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер ::05:003:0027, але зареєструвати право власності в Єдиному державному земельному кадастрі не може.

Позивач прийняв спадщину в порядку ст.1268 ЦК України. Підтвердженням прийняття спадщини є рішення Виноградівського районного суду від 13 липня 2017 року.

У жовтні 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юски Н.М., щоб видала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, однак за життя спадкодавець ОСОБА_3 не завершив приватизацію земельної ділянки та не отримав правовстановлюючий документ, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, однак представник позивача подала до суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не має.

Обстеживши матеріали даної справи, а також матеріали цивільної справи 299/1860/17 та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 .

За життя батько позивача залишив заповіт від 22.10.1996 року, яким все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те на що він матиме право по закону, і що йому буде належати на день смерті (будинок, прибудова, земля) заповів позивачу. Заповіт зареєстрований в реєстрі за № 38, посвідчений секретарем Боржавської сільської ради.

Таким чином позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом.

Рішенням Виноградівського районного суду від 13 липня 2017 року (справа 299/1860/17) за позивачем визнано право власності на спадкове майно за заповітом, а саме: на житловий будинок з надвірними спорудами по АДРЕСА_1 та право на земельну частку (пай) розміром 0,71 га, що перебуває в колективній власності КСГП ім. Ватутіна.

01.08. 2017 року право власності на житловий будинок зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

На момент смерті батька позивач проживав та був зареєстрований за одніює адресою із ним , що підтверджується довідкою за №20.107/789, виданою 25.10.2023 року старостою Боржавського старостинського округу і свідчить, що він прийняв спадщину в порядку ст.1268 ЦК України. Підтвердженням прийняття спадщини є рішення Виноградівського районного суду від 13 липня 2017 року , яке має преюдиційне значення і для цієї справи.

У липні 2023 року позивач вирішив приватизувати земельну ділянку розміром 0,25 га для ведення підсобного господарства по АДРЕСА_1 , яка була передана у приватну власність його батьку ОСОБА_3 на підставі рішення тринадцятої сесії двадцять першого скликання Боржавської сільської ради народних депутатів від 01.04.1994 року, однак зареєструвати право власності в Єдиному державному земельному кадастрі не має можливості.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Отже, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку у жовтні 2023 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Закарпатської області Юски Н.М., однак за життя спадкодавець ОСОБА_3 не завершив приватизацію земельної ділянки та не отримав правовстановлюючий документ, у зв`язку з чим нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що стверджується листом приватного нотаріуса від 24.10.2023 № 55/01-16.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У відповідності до ч. 1 ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до положень статті 1216 ЦК Укрраїни спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно пункту "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України у редакції, чинній до 01 січня 2013 року, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку (Узгоджується з висновком, який міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі N 14-652цс18).

За таких обставин ОСОБА_1 має право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали його батьку на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України .

До складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

Позивач на земельну ділянку виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 05.07.2023 року. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер ::05:003:0027,

Батько позивача отримав рішення на приватизацію земельної ділянки, позивач виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, земельна ділянка має кадастровий номер, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 має право як спадкоємець за заповітом на завершення приватизації.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 5, 16, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст. 125 Земельного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , мешканцем АДРЕСА_1 , право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером :05:003:0027 для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по АДРЕСА_1 , яку успадкував за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.02.2024.

ГоловуючийТ. Ю. Левко