ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Лобов О.А.

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.,

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Яснинської Олени Олексіївни, представника ОСОБА_1 , на ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2023 року (час ухвалення судового рішення з 11:14:38 до 11:23:28; дата виготовлення повного текста судового рішення 14 листопада 2023 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» про стягнення страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, апеляційний суд

у с т а н о в и в:

Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2023 року справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Аркс» про стягнення страхового відшкодування за договором майнового страхування передано до Подільського районного суду м.Києва для розгляду по суті за територіальною підсудністю.

В апеляційній скарзі адвокат Яснинська О.О., представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу повернути для продовження розгляду до Октябрського районного суду м.Полтави.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджується, що позов відповідно ч.5 ст.28 ЦПК України пред`явлений до Московського районного суду м.Харкова за місцем проживання позивача.

В ухвалі суд зробив хибний висновок, що спірні правовідносини не підпадають під дію ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки за змістом приписів ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» позивач як особа, яка уклала договір страхування, є споживачем фінансових послуг.

На час звернення до суду з позовом позивач був зареєстрований і проживав на території Московського району м.Харкова, тому позов правомірно був поданий саме до Московського районного суду м.Харкова, який відкрив провадження у справі.

У відзиві адвокат Шишлов О.Є., представник ПрАТ «Страхова компанія «Аркс», посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просить ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Звертається увага, що положення ЗУ «Про страхування» є спеціальними нормами, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, враховуючи, що позовна заява не містить жодних обґрунтувань стосовно порушення прав позивача як споживача послуг, позов ґрунтується на незгоді із прийнятим рішенням про відмову у виплаті страхового відшкодування.

Апеляційний суд, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з такого.

Згідно пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали (пункти 3, 4 частини першої статті 379 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що у жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Московського районного суду м.Харкова із позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Аркс» про стягнення на його користь страхового відшкодування у сумі 479 420 грн 80 коп.

Заявлені вимог мотивовані тим, що 03 лютого 2020 року між ним і відповідачем укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу строком дії до 03 лютого 2021 року.

05 січня 2021 року у м.Харкові стався страховий випадок. Позивач, виконуючи умов укладеного договору, звернувся до відповідача із заявою і документами про виплату страхового відшкодування, проте 31 травня 2021 року отримав відмову у виплаті страхового відшкодування.

Ухвалою судді Московського районного суду м.Харкова від 27 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено справу слухати в порядку загального позовного провадження (т.1 а.с.68-69).

31 серпня 2022 року справа передана для розгляду до Октябрського районного суду м.Полтави (т.2 а.с.137).

Ухвалою судді Октябрського районного суду м.Полтави від 07 квітня 2023 року справа прийнята до провадження (т.2 а.с.138).

Ухвалюючи рішення про передачу справи за підсудністю до Подільського районного суду м.Києва, суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору не є якість страхових послуг та надання про них відповідної інформації, а права та обов`язки сторін хоча і виникли на підставі договору страхування, стосуються питання виплати страхового відшкодування, тому на спірні правовідносини розповсюджується норми ЗУ «Про страхування» і відповідно загальні правила підсудності.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд керується такими міркуваннями.

Підстави та порядок передачі справи з одного суду до іншого визначено статтею 31 ЦПК України.

Так, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу (частина перша статті 31 ЦПК України).

Згідно з частиною 2 вказаної статті справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У параграфі 3 глави 2 розділу І ЦПК України сформульовані правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ, зокрема, встановлені вимоги щодо визначення загальної підсудності справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача (стаття 27), підсудності справ за вибором позивача (стаття 28), правила виключної підсудності (стаття 30), підсудності справ, у яких однією зі сторін є суд або суддя (стаття 26).

Визначення правильної юрисдикції (підсудності) того чи іншого спору має важливе значення. З цього приводу, в пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» зазначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» наголосив на тому, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

За загальними правилами, встановленими статтею 27 ЦПК України, підсудність справи визначається місцем проживання або місцезнаходженням відповідача, зареєстрованим в установленому законом порядку.

У статті 28 ЦПК України позивачеві надано право самостійно обирати підсудність певної категорії справ, зокрема, згідно частини п`ятої цієї статті позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

У постанові Верховного Суду від 16 червня 2021 року справа № 607/2225/20 викладені такі правові висновки щодо застосування норми права у спірних правовідносинах

«Частково скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов неправильного висновку про те, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання Закону України «Про захист прав споживачів», і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування.

Слід зазначити, що за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Відповідно до пункту 22 статті 1 цього ж Закону споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

До відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні та виконанні договору страхування. Страхувальник є споживачем фінансових послуг, а страховик їх виконавцем.

При вирішенні спору апеляційним судом вказаного не враховано, вирішено спір без застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів», на які посилався позивач в обґрунтування своїх доводів та вимог.

Слід також зазначити, що оскільки на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів», то позивач має право пред`являти позов до суду за своїм місцем проживання. Отже доводи касаційної скарги про порушення судами правил територіальної підсудності є безпідставними.»

З огляду на наведене висновки суду першої інстанції є помилковими.

Окрім того, апеляційний суд звертає увагу, що договір добровільного страхування (т.1 а.с.11-17) укладений у м.Харкові від імені страховика Харківською регіональною дирекцією, Харківська ФАП №2, що розташована за адресою: м.Харків, вул. Кооперативна,18/20, тобто відповідно до ч.7 ст.28 ЦПК України, цей позов міг бути пред`явлений за місцем знаходження філії, проте у будь-якому випадку за відсутності бажання позивача цей спір не може розглядатися Подільським районним судом м.Києва.

За таких обставин оскаржувана ухвала, яка постановлена з порушенням норм процесуального права, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, підлягає скасуванню з направленням справи до Октябрського районного суду м. Полтави для продовження розгляду.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу адвоката Яснинської Олени Олексіївни, представника ОСОБА_1 , задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м.Полтави від 14 листопада 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до Октябрського районного суду м.Полтави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 04 березня 2024 року.

Головуючий суддя О.А.Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов