Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/4829/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 квітня 2024 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області одноособово суддя Довгий І.І.,

за участю секретаря судового засідання Мигаль Н.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власнсістю, поділ спільного майна, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 , визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок АДРЕСА_1 ; поділити спільне сумісне майно, а саме: визнати за нею право власності на 1/2 частки житлового будинку АДРЕСА_1 та стягнути понесені судові витрати.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.06.2006 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час фактичні шлюбні відносини між ними припинені, втрачено взаєморозуміння та почуття любові, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам, а тому просить шлюб розірвати.

За час шлюбу ними був побудований житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , який зареєсрований за відповідачем, однак побудований за спільні кошти.

Вирішувати добровільно питання поділу майна ссторони не змогли, в зв`язку з чим вона звернувся до суду з даним позовом.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник подав клопотання, яким підтримав позовні вимоги та просив слухати справу у відсутність сторони позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений у відповідності до ст. 128-130 ЦПК України, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло.

Суд вважає, що наявних в матеріалах справи доказів достатньо для ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у відсутності відповідачів, які не з`явився в судове засідання.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалось.

Дослідивши представлені письмові докази в справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно положень ч.ч.3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 10 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21.12.07 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.06.2006 року.

Сторони по справі мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ксерокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ).

У зв`язку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, сторони не ведуть спільне господарство, з часу звернення до суду позивач не змінив свого бажання розірвати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

З урахуванням наведеного вище, суд не вважає за можливе в подальшому сім`ю сторін зберегти міцною та здоровою та вважає за необхідне їх шлюб розірвати.

За час сумісного проживання у шлюбі сторони побудували житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 48,2 м. кв. (з яких житлова 24,8м.кв.), що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, згідно якого будинок зареєстрований за ОСОБА_2 15.02.2012 року та витягом про державну реєстрацію прав.

Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до частин першої та другої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Аналогічне положення міститься й в частині третій статті 368 ЦК України.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (стаття 70 СК України).

Відповідно до положень частини першої статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Установивши, що спірний будинок був побудований під час шлюбу сторін, тобто є спільною сумісною власністю подружжя, тому вказане майно підлягає поділу між сторонами у рівних частках, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 2259,60 грн. судових витрат на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 263 265, 280,288 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про розірвання шлюбу, визнання майна спільною сумісною власнсістю, поділ спільного майна задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 13 червня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сарненського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис 128.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будинок АДРЕСА_1 .

Поділити спільне сумісне майно подружжя і визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2259 (дві тисячі двісті пятдесят дев`ять) грн. 60 коп. судових витрат.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Сторони мають право оскаржити заочне рішення до Рівненського апеляційного суду через Сарненський районний суд протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 08 квітня 2024 року.

Суддя: