Справа № 597/1878/23
Провадження № 2/597/76/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2024 р. м.Заліщики

Заліщицький районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судового засідання Фаринник Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Заліщики, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

Представник позивачки, адвокат Кульгавець С.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

В позовній заяві просить суд встановити факт про те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ворвулинці», розміром 1,84 умовних кадастрових гектарів (1,50 га), що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324390, який видано ОСОБА_3 07.03.2000 року та зареєстровано за реєстраційним номером 28425 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 19.10.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розглядати справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки - адвокат Кульгавець Сергій Михайлович подав до суду клопотання в якому просить справу розглядати за його відсутності та відсутності позивачки, просить позов задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник відповідача Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області не з`явився, однак подав клопотання про розгляд справи без участі представника Товстенської селищної ради, щодо задоволення позовних вимог не заперечують.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного:

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла баба позивачки по материнській лінії ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 11.10.2002 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ворвулинці», розміром 1,84 умовних кадастрових гектарів (1,50 га), що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324390, який видано 07.03.2000 року та зареєстровано за реєстраційним номером 28425.

Вказане підтверджується відповіддю Головного Управління Держгеокадастру у Тернопільській області №29-19-0.212-3432/2-23 від 03.10.2023 року.

Матір позивачки ОСОБА_2 на момент смерті своєї матері ОСОБА_3 постійно проживала з нею за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою №221 виданою 11.05.2023 року Ворвулинським старостинським округом Товстенської селищної рада Чортківського району Тернопільської області і вступила в управління спадковим майном.

Згідно ст.549 ЦК УРСР 1963 року, діями, що свідчать про прийняття спадщини є: фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Мати позивачки ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 26.11.2018 року.

За життя 20.06.2012 року, ОСОБА_2 склала на користь позивачки заповіт посвідчений секретарем виконкому Угриньківської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №69, яким все належне їй майно заповіла ОСОБА_1 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивачка є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 та являється спадкоємицею за вищевказаним заповітом. В той же час, за життя ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 своєї матері ОСОБА_3 , однак не оформила її належним чином.

Позивачка ОСОБА_1 у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , про що свідчить засвідчена нотаріусом фотокопія вказаної заяви від 21.03.2019 року.

Однак у позивачки немає можливості підтвердити наявність між нею та покійною спадкодавицею ОСОБА_2 родинних відносин (мама-дочка), виходячи з того, що у свідоцтві про народження позивачки серії НОМЕР_3 від 02.08.1966 року, її матір`ю записано ОСОБА_2 , яка у свідоцтві про смерть записана як ОСОБА_2 .

З метою виправлення вищевказаних розбіжностей позивачка зверталася в Заліщицький відділ ДРАЦС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції, однак їй 12.08.2023 року за вих.№50/34.15.6.1-32 письмово відмовлено у внесенні змін до актового запису цивільного сану через відсутність підтверджуючих документів для внесення змін.

Від встановлення юридичного факту родинних відносин залежить виникнення майнового права позивачки на нерухоме спадкове майно після смерті матері ОСОБА_2 , як спадкоємиці за заповітом першого ступеня споріднення.

Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Зі змісту ст.315 ЦПК України слідує, що суд розглядає справи про встановлення факту, в тому числі родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання правовстановлюючих документів в органах, що вчиняють нотаріальні дії.

Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 318 ЦПК України передбачено, що у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів. Отже, суд може встановити юридичний факт у тому разі, коли особою вчинено всі можливі заходи по отриманню необхідних документів, і виключно за наявності об`єктивних причин, які не залежать від волі особи, що обумовлюють неможливість отримання документу на підтвердження юридичного факту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

У даній справі встановлено, що позивачка зверталася з заявою до державного нотаріуса, який рекомендував встановити факт родинних зв`язків із спадкодавцею у судовому порядку.

А, тому, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у судовому засіданні докази вказують на те, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 .

Суд також вважає, що наявність розбіжностей у свідоцтві про народження позивачки серії НОМЕР_3 від 02.08.1966 року, де її матір`ю записано ОСОБА_2 , яка у свідоцтві про смерть записна як ОСОБА_2 , позбавляє ОСОБА_1 права на отримання спадщини, чим порушуються її спадкові права, які підлягають поновленню шляхом задоволення заяви.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 своєї матері ОСОБА_3 .

12.06.2023 року позивачка звернулася до Заліщицької державної нотаріальної контори задля оформлення спадкової справи на майно після смерті матері ОСОБА_2 .

Однак, 12.06.2023 року в.о. держаного нотаріуса Заліщицької державної нотаріальної контори Інна Дідик за вих.№498/02-14 повідомила позивачку про те, що вона не має можливості підтвердити родинних зв`язків із спадкодавицею, а тому пропонує для виришення спору та з метою оформлення права на спадкове майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 звернутися до суду.

Також нотаріус повідомила про те, що до майна покійної ОСОБА_2 21.03.2019 року приватним нотаріусом Лютим С.І. заведено спадкову справу №59/2019. Позивачка в силу ч.3 ст.1268 України являється такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 , тому 18.07.2019 року за реєстровими номерами 1029 та 1030 їй було приватним нотаріусом видано два свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Таким чином після смерті ОСОБА_2 інші спадкоємців крім позивачки відсутні.

Також державний нотаріус повідомила, що до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 Побуховської Параски спадкова справа не заводилася, заповітів остання не складала, на момент смерті проживала одна, проте в управління майном після її смерті вступила дочка ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК УРСР 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися після його смерті.

Спадщину після смерті ОСОБА_3 своєчасно прийняла, як спадкоємець по закону 1 черги ОСОБА_2 , однак за життя не оформила його належним чином, а після смерті ОСОБА_2 її дочка ОСОБА_1 , оскільки у встановлений ст.1270 ЦК України строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Таким чином, суд приходить до переконання, що даний позов слід задовольнити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.10, 11, 76, 77, 81-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284, 288-289, ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради Чортківського району Тернопільської області про встановлення юридичного факту та визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право на земельну частку (пай) в селянській спілці «Ворвулинці», розміром 1,84 умовних кадастрових гектарів (1,50 га), що посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ТР №0324390, який видано ОСОБА_3 07.03.2000 року та зареєстровано за реєстраційним номером 28425 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подано апеляцію, яка подається безпосередньо Тернопільському апеляційному суду протягом 30 днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 17.01.2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителька АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: Товстенська селищна рада Чортківського району Тернопільської області, смт.Товсте вул.Українська, 84, Чортківський район, Тернопільська область, код ЄДПОУ 02045722.

Суддя Ірина ТОРСЬКА