РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2024

Справа № 522/23057/23

Провадження № 2/522/2126/24

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Ярема Х.С.

при секретарі судового засідання - Кніш Д.А.

за участю позивача - ОСОБА_1

розглянув у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, спричинених ДТП.

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 .

Позивач просить суд стягнути з відповідача 9 379,20 грн. матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 20 000 грн. моральної шкоди.

29.12.2023 відкрито спрощене позовне провадження.

29.01.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву.

Представник відповідача просив розглянути справу за його відсутності.

ОСОБА_1 звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 06.08.2023 водій автомобіля «Hyundai Sonata», НОМЕР_1 - ОСОБА_2 скоїв зіткнення з автомобілем «Skoda Rapid», НОМЕР_2 , яким керувалаОСОБА_1 .Рішенням суду ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з рахунком-фактурою від 27.09.2023 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Rapid» становить 9 379,20 грн. Також позивачу було заподіяно моральну шкоду, оскільки в той час вона перебувала в стані вагітності.

Відповідач проти позову заперечує. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у АТ «СГ «ТАС» за полісом від 12.08.2022 строком дії до 12.08.2023 зі страховою сумою виплат 160 000 грн. Про наявність у відповідача полісу було зазначено в протоколі та схемі місця ДТП, з яким позивач була ознайомлена. До АТ «СГ «ТАС» за відшкодуванням не зверталась. Рахунок-фактура не є належним доказом вартості збитків, оскільки включає зайві витрати, які взагалі не стосуються відновлювального ремонту автомобіля та характеру завданих пошкоджень, зокрема, зайво включено ремонт ліхтаря заднього лівого та заднього правого, мийка кузова та салону автомобіля. Доказів заподіяння моральної шкоди позивач не надала, а перебування в стані вагітності під час ДТП є її свідомим вибором керувати автомобілем в такому стані.

Судом встановлені наступні обставини справи.

06.08.2023 ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Sonata» НОМЕР_1 , допустив зіткнення з автомобілем «Skoda Rapid» НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_1 . В результаті транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 03.11.2023 (справа № 522/16356/23) ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Згідно з рахунком-фактурою № ИБ000001165 від 27.09.2023, складеного ТОВ «Базіс Авто», вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Rapid» складає 9 379,20 грн.

Згідно з Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 19.04.2023 з 18.10.2017 власником автомобіля «Skoda Rapid» НОМЕР_2 є ОСОБА_1 .

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Sonata» НОМЕР_1 застрахована АТ «СГ «ТАС» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АТ3026650 від 12.08.2022, строком дії до 12.08.2023, страхова сума за шкоду, заподіяну майну визначена в розмірі 160 000 грн. (франшиза 3 200 грн.).

Висновки суду.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Предметом та підставами позову є стягнення з відповідача, як винуватця ДТП, вартості відновлювального ремонту автомобіля та моральної шкоди, завданих в результаті ДТП.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди.

ОСОБА_1 є власником пошкодженого в ДТП автомобіля, а отже, має право на відшкодування збитків, спричинених автомобілю.

Згідно з ч. 1,2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1ч.1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04.12.2019 у справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Hyundai Sonata» НОМЕР_1 ОСОБА_2 була застрахована АТ «СГ «ТАС» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних № АТ3026650 від 12.08.2022, строком дії до 12.08.2023, страхова сума за шкоду, заподіяну майну визначена в розмірі 160 000 грн. (франшиза 3 200 грн.).

Отже, страхова сума перевищує розмір відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля. Обставини, які б свідчили, що у страховика АТ «СГ «ТАС» не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, чи страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність, суду не наведені. Більше того, позивач сама зазначила, що вона не зверталась до страховика відповідача з вимогами про стягнення відшкодування шкоди. Причину не звернення до страховика пояснити не змогла.

Таким чином, вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, заявлені до ОСОБА_2 , як застрахованої особи, задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди.

Внаслідок порушення цивільних прав особи згідно зі ст. 23ЦК України вона має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті. Таким чином, відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

Обґрунтовуючи вимоги в частині заподіяння моральної шкоди, позивач посилалась на те що, у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, вона була позбавлена можливості вільно користуватися своїм автомобілем, в неї змінився її усталений спосіб і ритм життя, крім того, на час ДТП вона була вагітна.

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Тягар доказування в сфері компенсації моральної шкоди покладається у разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, на позивача, який повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок та на відповідача, який доводить відсутність протиправності та вини.

Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування.

Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

ОСОБА_1 лише посилається на те, що внаслідок ДТП їй було спричинено моральної шкоди. При цьому будь яких доказів, які б свідчили про перенесення нею моральних страждань у зв`язку з фізичним болем та стражданнями, яких вона зазнала, у зв`язку з ушкодженням здоров`я; душевних страждань, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї; душевних страждань, яких вона зазнала, у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниження її честі та гідності, суду не надано.

Позивач не довела моральної шкоди, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню також не підлягають.

Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.03.2024.

Суддя Ярема Х.С.