15 лютого 2024 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіБолибока Є.А.
за участю:секретаря судового засіданняЛоманової І.А.
Справа № 619/5929/23
Імена (найменування) учасників справи:
відповідач: ОСОБА_2 ;
третя особа: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради.
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження позов про визначення місця проживання дитини.
Стислий виклад позиції сторін.
Відзив на позовну заяву відповідач до суду не надавав.
Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.
15 грудня 2023 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху.
18 грудня 2023 року представник позивача - адвокат Гребенюк О.О. через систему «Електронний суд» подав клопотання про усунення недоліків позовної заяви.
20 грудня 2023 року постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11 год 00 хв 16 січня 2024 року. Направлено відповідачу копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів; запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позов в строк до 12 січня 2024 року. Залучено Службу у справах дітей Солоницівської селищної ради до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Витребувано у Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради письмовий висновок щодо розв`язання спору.
16 січня 2024 року представник третьої особи Шевченко Н. надала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Служби у справах дітей Солоницівської селищної ради додатком до якої надала письмовий висновок органу опіки та піклування Солоницівської селищної ради щодо розв`язання спору.
16 січня 2024 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10 год 00 хв 15 лютого 2024 року.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, представник позивача Гребенюк О.О. надала до суду заяву, у якій просить розглядати справу без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити та у разі неявки відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, причин неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав. На адресу місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку, разом з копіями відповідних документів, яка відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення ним отримана 26.01.2024.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Пунктом 991 «Правил надання послуг поштового зв`язку», затверджених постановою КМ України від 5 березня 2009 р. № 270, встановлено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Отже, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судова повістка відповідачу вручена 26.01.2024.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, то відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .
Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_1 .
Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно із розрахунком боргу по аліментах №57340 від 31.10.2023 заборгованість ОСОБА_2 за виконавчим документом щодо стягнення аліментів становить 168992,23 грн.

З огляду на характеристику, надану класним керівником КЗ «Солоницівська гімназія «Перлина» від 04.12.2023 ОСОБА_4 навчався у закладі з першого по четвертий класи з 01.09.2019. Учень регулярно відвідував заняття у школі. Дитина завжди була охайна, доглянута. Зарекомендував себе як старанний учень. Мама приділяла належну увагу вихованню хлопчика, брала активну участь у житті класу, цікавилася шкільним життям дитини. Батько контакту зі школою не підтримував, із вчителями не спілкувався.

Відповідно до характеристики щодо ОСОБА_3 , останній після розлучення матері з батьком, проживає з матір`ю ОСОБА_1 та молодшим братом ОСОБА_4 . ОСОБА_3 в КЗ «Солоницівська гімназія «Перлина» з 01.09.2014 до 05.06.2023. Має гармонічний фізичний розвиток. Данило серйозно займався спортом, відвідував футбольну секцію, займав призові місця на змаганнях міського та обласного значення. ОСОБА_3 виховувався в сім`ї, в якій матір`ю було створено всі умови для повноцінного виховання і навчання дитини, формування його як особистості. Мати, ОСОБА_1 , регулярно цікавилася успішністю сина, відвідувала батьківські збори, прагла бути в курсі всіх подій, що відбуваються в житті дитини. Стиль відношення до сина: повага до його інтересів, схильностей. Мати намагалася дати дитині теплоту і увагу, яких він дуже потребував, піклувалася про його фізичний та психологічний стан. До школи ОСОБА_3 завжди приходив охайним, мав всі необхідні підручники та шкільне приладдя для навчання. ОСОБА_1 - товариська, доброзичлива, життєрадісна. Користувалася авторитетом серед батьків класу. Батько ОСОБА_3 іноді цікавився успішністю свого сина, але після розлучення з ОСОБА_1 , у 2020 році не звертався більше з будь-яких питань до класного керівника.

Згідно з характеристикою, наданою КЗ «Солоницівський ліцей № 3» ОСОБА_3 навчається у ліцеї з десятого класу. Має навчальні досягнення достатнього рівня. Данило старанний та дисциплінований учень. Хлопець живе з матір`ю, яка приділяє належну увагу вихованню сина, цікавиться його успішністю, допомагає у суспільних справах, підтримує постійний зв`язок із класним керівником та вчителями.

Згідно із характеристикою, наданою КЗ «Солоницівський ліцей №3» ОСОБА_4 навчається у КЗ з 01.09.2023. За час навчання виявив середній та достатній рівень знань. Зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, працелюбний, уважний учень. Мама, ОСОБА_1 , приділяє належну увагу вихованню хлопчика, бере участь у житті класу, цікавиться життям дитини.

Відповідно до довідки Закладу об`єднання громадян «Солоницівської дитячо-юнацької спортивної школи «Колос» Громадської організації «Харківська обласна організація Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України» № 6 від 04.12.2023 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 займається у вищеназваній установі на відділенні з футболу. Мати учня- ОСОБА_1 приймає активну участь у спортивному житті дитини та оплачує всі платні послуги пов`язані з участю сина в різноманітних змаганнях районного, обласного та Всеукраїнського рівня.

Згідно із відповіддю КНП «МЦ - СОЛОНИЦІВКА» № 520 від 06.12.2023 діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебувають на обліку у лікаря загальної практики-сімейної медицини КНП Солоницівської селищної ради «Медичний центр «Здоров`я+» ОСОБА_11 з народження й по теперішній час. Доглядом за станом здоров`я дітей займається мати ОСОБА_1 . Медичний заклад діти відвідують завжди в присутності матері ОСОБА_1 , яка виконує всі рекомендації та призначення лікарів. Останній візит до сімейного лікаря з приводу медичного огляду був здійснений 21.08.2022. Батько дітей ОСОБА_2 не був присутній з ними на прийомах у лікарів нашого закладу.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Солоницівської селищної ради № 02-22/251 від 16.01.2023 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до частин 4, 5 СК України, п. 2 ч. 1 ст. ст. 164, 170 СК України, Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 р. № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю.

Мотиви суду.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Згідно з ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

За змістом положень частин 7, 8 статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину.

У відповідності із вимогами ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі та являються батьками малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 22 березня 2021 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Цим де рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 06 липня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття.

ОСОБА_1 звертаючись до суду із позовом про визначення місця проживання дітей разом з нею посилається на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не приймає участі у їх житті, не піклується про їх здоров`я та розвиток, про її фізичний та духовний стан.

Відповідно до вимог ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Статтею 11 Закону України Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.

Згідно частин 1, 2 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Суд бере до уваги прецедентну практику Європейського суду з прав людини, а саме: право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкоджати цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України», пункт 49, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 47), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49), у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Невжиття заходів щодо спілкування з дитиною, турботи про неї, розцінюється як свідоме нехтування відповідачем своїми обов`язками, сукупність зібраних у справі доказів свідчить про те, що відповідач не має прагнення спілкуватися з дитиною, сприяти засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не проявляє інтересу до його внутрішнього світу, що суперечить положенням ст.18 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), з яких випливає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини, найвищі інтереси є предметом їх основного піклування.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Судом установлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,та неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають разом з матір`ю, позивачем у справі ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та у якої за місцем мешкання створені усі належні умови для дітей.

Згідно висновку органу опіки та піклування Солоницівської селищної ради № 02-22/251 від 16.01.2023 про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фахівцем із центру надання соціальних послуг Солоницівської селищної ради здійснено візит та проведено оцінювання потреб сім`ї ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яка самостійно виховує малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . За висновками оцінки потреб сім`ї складні життєві обставини відсутні. ОСОБА_1 має достатній виховний потенціал для забезпечення потреб синів. Потреби дітей задовольняються на належному рівні, мати здатна виконувати обов`язки щодо виховання та догляду, має позитивне ставлення до їх виконання. Стосовно сім`ї ОСОБА_2 , то здійснити оцінювання потреб сім`ї/особи не вдалося, так як за вказаною адресою: АДРЕСА_2 , двері ніхто не відчиняє (було здійснено декілька візитів), а телефон в мережі - не зареєстрований.

Також, згідно матеріалів справи мати дітей позитивно характеризується за місцем роботи, психічних чи наркологічних захворювань не має.

Крім того позивач має постійний стабільний дохід, та має можливість утримувати та матеріально забезпечувати синів, їх життя, навчання, дозвілля.

Разом з тим, матеріали справи свідчать і про те, що мати слідкує за організацією їх навчання, підтримує зв`язок із шкільними закладами.

При цьому, батько дітей ОСОБА_2 за разом з дітьми не проживає, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, свій обов`язок щодо піклування про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток не виконує.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитиниобов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Частиною п`ятою статті 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно висновку органу опіки та піклування Солоницівської селищної ради№ 02-22/251 від 16.01.2023 орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю.

Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо дитини, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам дитини. При цьому суд ураховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.

Отже, враховуючи встановлені обставини, те, що позивач займається вихованням малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , піклується про неї, має всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, із урахуванням віку дитини, суд вважає, що на даний час проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з матір`ю, який фактично проживає з нею, буде відповідати саме найкращим інтересам дитини, яка потребує постійного догляду та турботи й позитивно сприятиме її розвитку як психологічному так і фізичному.

Згідно з ч. 3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч. 2 ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час розгляду справи по суті виповнилось 14 років, він є неповнолітньою дитиною, місце проживання визначається ним самим, тому позов в частині визначення місця його проживання з матір`ю задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України він сам вправі визначати місце свого проживання.

Ураховуючи викладені обставини у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знайшли своє підтвердження, не спростовані відповідачем, який в судове засідання не з`явився та не подав письмовий відзив на позов, а тому вони підлягають до задоволенню.

При цьому, позов у частині визначення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задоволенню не підлягає, оскільки на час розгляду справи йому виповнилося 14 років, та відповідно до ч. 3 ст. 160 СК України він сам вправі визначати місце свого проживання.

Разом з цим, визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із матір`ю, не позбавляє батька права на особисте спілкування з дитиною та прийняття участі у його вихованні.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.

Відповідно до абз. 1 ч. 6 ст.259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 12, 13, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 351, 352, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачів.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

третя особа: Служба у справах дітей Солоницівської селищної ради, місце знаходження: Харківська область, Харківський район, смт Солоницівка, вул. Визволителів, буд. 6, код в .

Повне судове рішення складено 23 лютого2024 року.

Суддя Є. А. Болибок