Справа №332/2346/23
Провадження № 2/317/59/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ткаченко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Мазуренко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі адвоката Мар`єнко Вікторії Юріївни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Зінківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ОСОБА_1 в особі адвоката Мар`єнко В.Ю. звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя із позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Зінківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 05.05.2023 справу направлено за підсудністю до Запорізького районного суду Запорізької області.

Згідно із проколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2023 матеріали справи надійшли у провадження судді Запорізького районного суду Запорізької області Ткаченко М.О..

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27 червня 2023 року, з огляду на положення ч. 2 ст. 32 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що у період з 19.03.2015 року по 09.10.2020 року ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 .

Під час перебування у шлюбі у сторін народились спільний син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судовим наказом Великобілозерського районного суду Запорізької області № 2-н/312/7/2020 від 30 липня 2020 року з Відповідача на користь Позивача стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03.07.2020 року.

21.09.2020 року постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження №63085697 з примусового виконання судового наказу № 2-н/312/7/2020, виданого Великобілозерським районним судом Запорізької області від 13.08.2020 року.

Внаслідок невиконання відповідачем судового наказу Великобілозерського районного суду Запорізької області № 2-н/312/7/2020 від 30 липня 2020 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів за період з грудня 2020 року по 31 березня 2023 року в розмірі 111646 грн 40 коп.

За проведеним позивачем розрахунком, розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів складає 358265,43 грн.

На підставі викладеного, позивачка на підставі ст. 196 СК України, просить суд стягнути з відповідача неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у розмірі 100% поточної заборгованості по аліментам: а саме 111646,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу.

Судове засідання, призначене на 25.07.2023 не відбулося в зв`язку із перебуванням судді-доповідача у нарадчій кімнаті.

01.08.2023 від відповідача надійшла заява про відкладення судового засідання, у якій також відповідач заперечував проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, обгрунтовуючи тим, що він сплачує аліменти на утримання ще двох дітей від іншого шлюбу, а також доглядає за своїми батьками пенсіонерами, крім того зазначив, що його мати онкохвора інвалід другої групи, а розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження може вплинути на їхні законні права та інтереси.

Судове засідання, призначене на 25.09.2023 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді-доповідача у щорічній відпустці.

Крім того, 25.09.2023 від представника відповідача адвоката Зінченка Г.В. надійшла заява про відкладення судового засідання та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку із Зінківським районним судом Полтавської області.

Ухвалою суду від 28.09.2023 заяву представника відповідача - адвоката Зінченка Г.В. задоволено, доручено Зіньківському районному суду Полтавської області забезпечити проведення судового засідання 25 жовтня 2023 року о 10 годині 00 хвилин в режимі відеоконференції за участю представника відповідача адвоката Зінченка Г.В..

25.10.2023 судовий розгляд було відкладено у зв`язку із тим, що Зіньківським районним судом Полтавської області не було забезпечено участь представника відповідача адвоката Зінченка Г.В. у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку.

27.11.2023 судове засідання було відкладено у зв`язку із неявкою відповідача та надходженням клопотання адвоката Зінченка Г.В. про відкладення розгляду справи. Крім того, під час вирішення питання про можливість розгляду справи за відсутністю відповідача було встановлено, що наданий адвокатом Зінченко Г.В. ордер серії ВІ №1154441 містить інше ім`я по-батькові відповідача - « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 », а отже не є таким, що складений у відповідності до вимог закону.

У судове засідання 13.12.2023 учасники справи не з`явилися, з огляду на що розгляд справи було відкладено.

16.01.2024 у судове засідання учасники справи не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Від позивачки та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідач причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

На підставі наведеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явилися та повідомлялися завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ухвалою суду від 16.01.2024 заяву відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження - залишено без задоволення.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 19.03.2015 відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Колетевського районного управління юстиції у Полтавській, актовий запис №34, батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 02.06.2020 Енергодарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис №62, батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 (а.с.7/зворот).

Заочним рішенням Великобілозерського районного суду Запорізької області від 08 вересня 2020 року у справі № 312/201/2020 шлюб між подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення вступило в законну силу 09.10.2020 (а.с.10-11).

Судовим наказом Великобілозерського районного суду Запорізької області № 2-н/312/7/2020 від 30 липня 2020 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 03.07.2020 року (а.с.12).

Згідно із відповіддю Зінківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №5139 від 27.04.2023 на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження №63085697 щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття, починаючи стягнення з 03.07.2020 року (а.с.14).

Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 4011 станом на 25.04.2023 року, складеним начальником Зіньківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Битенко Н.В., станом на березень 2023 заборгованість по щомісячним аліментним платежам ОСОБА_2 становила 111646,40 грн. (а.с.15).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі.

Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно із ч.1 ст. 196 СК України в разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19 (провадження № 61-1586св20) зазначено, що: «правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18)».

У постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року в справі № 711/679/21, зроблено висновки, що:

«загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;

учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів.

невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;

стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. УСК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;

розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;

при застосуванні формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" в абзаці 1 частини 1 статті 196СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання "не більше 100 відсотків заборгованості" означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується».

Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

p = (A1 х 1% х Q1) + (A2 х 1% х Q2) + ……. (An х 1% х Qn),де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Позивачкою був наданий розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2020 року по 31 березня 2023 року, який обрахований відповідно до вищевказаної формули, та відповідно до якого загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 358265,43 грн (а.с.16).

Разом із тим, визначаючи розмір пені за порушення строків сплати аліментів, позивачка вказувала на необхідність застосування положень ч.1ст. 196 СК України, та визначила розмір пені у сумі 111646,40 грн, який відповідає розміру заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим документом.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо, не надано, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно із ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Частиною 8 статті 83 ЦПК України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними. (ч. 9 ст.83 ЦПК України).

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи (ч. 10 ст.83 ЦПК України).

25.10.2023 до суду за допомогою електронної пошти надійшла заява ОСОБА_2 (а.с.92-100). Оскільки вказана заява не містить накладеного електронного цифрового підпису, до неї не долучено підтвердження надсилання (надання) вказаної заяви та доданих до неї доказів іншим учасникам справи, вона подана із пропуском строку встановленого ЦПК України, тому вказана заява та додані до неї документи судом у відповідності до ч. 8 ст. 83 ЦПК України не приймаються.

Крім того, на підставі ч. 8 ст. 83 ЦПК України судом не приймається до розгляду клопотання представника позивача адвоката Мар`єнко В.Ю. про долучення додаткових доказів від 14.11.2023, оскільки представником позивача не обґрунтовано неможливість їх подання разом із позовною заявою, а також не надано доказів надсилання (надання) вказаного клопотання та доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд вказує наступне.

Згідно із вимогами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачкою надано до суду: договір №27/23 від 26.04.2023 про надання правової допомоги адвокатом Мар`єнко В.Ю., акт №1 про прийняття грошових коштів від 26.04.2023, акт №2 про прийняття грошових коштів від 01.05.2023, квитанції до прибуткового касового ордеру від 26.04.2023 та від 01.05.2023, розрахунок витрат на правову допомогу на загальну суму 9500 грн.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.02.2023 року у справі №915/606/21).

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

З огляду на зазначене, враховуючи що розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідачем не оспорений, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката у загальному розмірі 9500 гривень.

Також, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1116,46 гривень, що складає 1% ціни позову.

Керуючись ст. 2, 4, 11-13, 19, 83, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 в особі адвоката Мар`єнко Вікторії Юріївни до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Зінківського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 111646 грн 40 коп (сто одинадцять тисячі шістсот сорок шість гривень 40 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9500 грн (дев`ять тисяч п`ятсот гривень).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 1116,46 грн (одна тисяча сто шістнадцять гривень три гривень 46 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне ім`я (найменування) учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Мар`єнко Вікторія Юріївна, адреса робочого місця адвоката: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: Зінківський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, зареєстрована адреса місцезнаходження: 38100, Полтавська область, м. Зіньків, вул. Воздвиженська, буд.64, .

Суддя М.О. Ткаченко