Справа № 2018/2-1621/11
УХВАЛА
"17" січня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
судді Єфіменко Н.В..
секретаря Лущан В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця, -
12 листопада 2021 року ОСОБА_1 (далі: стягувач) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність та рішення державного виконавця під час виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2011 у справі №2018/2-1621/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Стягувач просив визнати протиправною бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пархоменко Н.В. (далі: державний виконавець) у виконавчому провадженні №56625716; визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Пархоменко Н.В. від 05.10.2021 у виконавчому провадженні №56625716 про повернення виконавчого документа стягувачу; зобов`язати державного виконавця Пархоменко Н.В. невідкладно здійснити заходи примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні №56625716 на підставі виконавчого документу №2018/2-162/11/01 від 16.01.2012.
В обґрунтування скарги стягувач посилається на не вчинення державним виконавцем достатніх та необхідних дій для виконання рішення Київського районного суду м. Харкова від 26.09.2011 помилковість повернення виконавчого документу стягувачу за відсутності у боржника майна та коштів, на які може бути звернуто стягнення.
До судового засідання стягувач, боржник та державний виконавець, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не з`явились. Стягувач подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, інші учасники причину неявки суду не сповістили, що у відповідності до ч.2 ст.447 ЦПК України, не перешкоджає розгляду скарги.
Обставини, встановлені судом при розгляді скарги:
26.09.2011р. рішенням Київського районного суду м. Харкова стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 4 834, 33 грн., відшкодування моральної шкоди 1 000 грн. та судові витрати в сумі 207 грн.
16.01.2012р., на виконання вищезазначеного рішення, ОСОБА_1 виданий виконавчий лист.
22.02.2019р. державним виконавцем відкрите виконавче провадження №56625716.
З відповіді Державної фіскальної служби України вбачається, що ОСОБА_2 має рахунок у Акціонерному товаристві Комерційний банк «ПриватБанк».
04.03.2019р. державним виконавцем накладений арешт на все рухоме та не рухоме майно, належне боржнику та рахунки боржника.
Як вбачається з листа Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» за №20.1.0.0.0/7-20190306/2213 від 11.03.2019, на рахунках ОСОБА_2 кошти для виконання постанови відсутні.
Як вбачається з відповідей в матеріалах виконавчого провадження, боржник ОСОБА_2 пенсії та доходу не отримує.
05.10.2021р. державним виконавцем здійснений вихід за адресою: АДРЕСА_1 , та встановлена відсутність належного боржнику майна, на яке можливо звернути стягнення.
05.10.2021р. державним виконавцем винесена постанова про повернення виконавчого документу стягувачу за відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення, безрезультатність здійснення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника.
Мотиви, з яких виходить суд при вирішенні даної скарги та застосовані норми права:
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (ч.1, п.1 ч.2 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження»).
Відповідно ст.10 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Приписами ч.8 ст.48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.
Відповідно до п.9 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувану, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.
З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за період з 22.02.2019р. по 05.10.2021р., тобто за період понад два роки, державним виконавцем лише один раз здійснювались запити до відповідних державних органів з метою з`ясування майнового стану боржника.
Отже, виходячи зі змісту вищевказаної норми, державний виконавець при прийнятті вказаного рішення про повернення виконавчого документа стягувачу, не вжив заходів, передбачених ст.10 ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішення, оскільки не з`ясував саме на момент винесення оскаржуваної постанови інформацію про майновий стан боржника, його заробітну плату, інші доходи, кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.
Сам факт здійснення окремих дій з виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин, що державним виконавцем проводилась перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою ч.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків з розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення не свідчить.
У свою чергу, відсутність обґрунтованого висновку стосовно належного та повного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок про відсутність такого майна у боржника, та як результат - передчасність наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 зазначеного Закону.
Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку майна боржника обґрунтований лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.
За таких обставин, вимога стягувача про скасування постанови про повернення виконавчого документу підлягає задоволенню.
Щодо інших вимог стягувача, суд зазначає наступне:
Так, згідно ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.
Разом з тим, відповідно до п. 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07 липня 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.
Враховуючи викладене вище, а також виходячи зі змісту прав та обов`язків виконавця при проведенні виконавчих дій, підстав зобов`язання наперед державних виконавців вчиняти зазначені заявником в прохальній частині скарги дії, суд не вбачає, оскільки такі дії належать виключно до дискреційних повноважень та компетенції державних виконавців і можуть бути предметом оскарження в ході здійснення виконавчого провадження.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення скарги.
Керуючись ст. 447, 451 ЦПК України, суд, -
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність та рішення державного виконавця, - задовольнити частково.
Бездіяльність старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пархоменко Н.В. у виконавчому провадженні №56625716, - визнати протиправною.
Рішення старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пархоменко Н.В. у виконавчому провадженні №56625716 про повернення виконавчого документа стягувачу від 05.10.2021, - визнати протиправним.

Постанову старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Пархоменко Н.В. у виконавчому провадженні №56625716 про повернення виконавчого документу стягувачу від 05.10.2021, - скасувати.

В задоволенні скарги в іншій частині, відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, та може бути оскаржена протягом 15 днів з дня підписання її повного тексту шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Суддя -