КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року місто Київ

Справа № 755/6762/23

Апеляційне провадження № 22-ц/824/1567/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Желепи О.В. (суддя-головуючий), Шкоріної О.І., Немировської О.В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року (у складі судді Гончарук В.П., інформація щодо дати складання повного тексту невідома)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ«ФК» ЄАПБ»), в особі представника - адвоката Грибанова Д.В. звернулося до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість:

за Кредитним договором № 106854139 в розмірі 29 723,40 грн., з яких:

- 7 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

-22 723,40 грн- сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором № /724483 в розмірі 16 000,00 грн., з яких:

-4 000,00 грн- сума заборгованості за основною сумою боргу;

-12 000,00 грн- сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути 45 723,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за вказаними договорами позивачем набуто право вимоги до боржника ОСОБА_1 відповідно до укладеного з попередніми кредиторами Договорами факторингу. Однак, відповідач в порушення умов даних договорів свої боргові зобов`язання не виконав, не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попередніх кредиторів. У зв`язку з цим, у позивача, як нового кредитора, виникло право на стягнення вказаних вище сум заборгованості в судовому порядку.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (адреса місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ,) заборгованість за кредитними договорами в загальному розмірі 45 723, 40 грн., з яких:

за Кредитним договором № 106854139 в розмірі 29 723,40 грн., з яких:

- 7 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 22 723,40 грн - сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором № /724483 в розмірі 16 000,00 грн., з яких:

- 4 000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 12 000,00 грн - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів`судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 09 жовтня 2023 року подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить апеляційний суд скасувати оскаржуване рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову, вирішити питання про розподіл судових витрат.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зокрема на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, а також неповне з`ясування усіх фактичних обставин справи та невірне дослідження доказів, що містяться в матеріалах справи.

Вказує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт отримання відповідачем будь-яких коштів на підставі кредитних договорів, а також сам факт укладення відповідачем цих кредитних договорів, оскільки на них не міститься підписів сторін. Не доведеним є відступлення права вимоги за спірними договорами, оскільки надані витяги з Реєстру боржників до договорів факторингу створені позивачем самостійно та не містять дати їх формування, підписів та печаток сторін, а тому ці витяги не можуть бути належними та допустимими доказами.

Крім того, надані розрахунки заборгованості не є первинними документами, які можуть підтверджувати наявність заборгованості відповідача перед позивачем. Такими документами, на думку апелянта, можуть бути платіжні доручення, виписки з банківських рахунків, банківські квитанції. Також відсутні докази які б підтверджували факт перерахування кредитних коштів саме на картковий рахунок, що належить відповідачу, і саме в такій сумі, як зазначає позивач по справі.

Щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами посилається на постанову Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, у якій зроблено висновок про припинення права кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом після спливу строку кредитування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, шляхом подачі оригіналу документу про сплату судового збору.

07 грудня 2023 року до Київського апеляційного суду надійшла заява про усунення недоліків від ОСОБА_1 , до якої було надано квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження у даній справі та надано учасникам справи 5-ти денний строк з моменту отримання ухвали для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

22 грудня 2023 року представником ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Грибановим Д.В. підтверджено отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження разом із апеляційною скаргою на електронну пошту (а. с. 113)

20 грудня 2023 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» надіслано Київському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення через безпідставність та необґрунтованість її доводів, а рішення суду першої інстанції без змін, як таке, що постановлене з правильним застосуваннями норм матеріального права та без порушень норм процесуального права.

Вказує, що між сторонами було в належній формі досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитних договорів, зокрема щодо продовження нарахування відсотків за кожен день користування кредитними коштами але не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору, а тому нарахування відсотків здійснювалося у відповідності до умов договору.

Зазначає, що факт надання позивачем та отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується, зокрема, наявними у матеріалах справи кредитними договорами, які не були у судовому порядку визнанні недійсними.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 12лютого 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За правилами ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністюз огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлено судом першої та апеляційної інстанції,29 серпня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем було укладено кредитний договір № /724483, який підписаний електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить пункт 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі, на умовах строковості, зворотності, платності (далі - кредит), а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.п. 2.4. п.2 Кредитного договору обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом.

Відповідно до п.п. 1.8. п. 1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладання договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства -https://www.eurogroshi.com.ua/.

Відповідно до п.п. 6.1. п.6 Кредитного договору, цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 6.8. п.6 Кредитного договору, підписанням цього Договору Клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансовою кредиту Товариства.

19 квітня 2022 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Згідно з п.1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до Реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до Договору факторингу № 19042022-Є від 19 квітня 2022 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 16 000,00 грн, з яких:

-4 000,00 грн - сумазаборгованості за основною сумою боргу;

-12 000,00 грн - сумазаборгованості за відсотками.

Крім того, встановлено, 22.09.2021 року між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем було укладено Договір № 106854139.

Відповідно до реєстру боржників № 161 від 23.11.2021 до договору Факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», ТОВ «Таліон Плюс» набуло право вимоги за договором № 106854139 від 22.09.2021 року.

В подальшому, 20.10.2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 106854139 від 22.09.2021 року.

Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги строк виконання зобов`язань за якаю настав або виникне в майбутньому до третіх осіб-Боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право одержання яких належить Клієнту.

Відповідно до п. 2.2. Договору факторингу, Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення Прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з Правом вимоги до Фактора переходять всі інші права Клієнта за Кредитним договором. У випадку укладення Сторонами більш ніж одного Реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній.

Відповідно до Реєстру боржників від 21.10.2022 до Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 (витяг з Реєстру прав вимоги додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 29 723,40 грн., з яких:

7 000,00 грн - заборгованістьза основною сумою боргу,

22 723, 40 грн - сумазаборгованості за відсотками.

Всупереч умов кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора.

Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в повному обсязі. Стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за кредитним договором № 106854139 в розмірі 29 723,40 грн; за кредитним договором № /724483в розмірі 16 000грн, а всього: 45 723, 40 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 147,20грн.

Суд апеляційної інстанції не може погодитися із таким висновком суду першої інстанції у повному обсязі з огляду на їх часткову невідповідність обставинам справи та наявним у матеріалах справи доказам та зазначає таке.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - увигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

Виходячи з вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених обставин справи вбачається, що відповідачем 22вересня2021 року та 16 грудня 2020 року було укладено в електронній формі два кредитні договори: № 106854139 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму кредиту 7 000 грн; № /724483 з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на суму кредиту 4 000 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що відповідачка не укладала ці кредитні договори, а також, що на них відсутні підписи сторін є безпідставним та спростовується матеріалами справи. Так, у п. 7 Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /724483 від 29.08.2021 року (а. с. 38) вказано, зокрема:

Клієнт

ПІБ: ОСОБА_1

Ідентифікаційний код НОМЕР_1

Паспортні дані: серія НОМЕР_3

Електронний підпис НОМЕР_4

Аналогічні реквізити вказані у п. 5 Договору кредитної лінії № 106854139 від 22.09.2021 року (а. с. 16 зворот), зокрема:

Позичальник: ОСОБА_1

ІН: НОМЕР_1

Одноразовий ідентифікатор: MNV79P5X, відправлено 22.09.2021 20:20:04, введено 22.09.2021 20:25:14

Вказані анкетні дані щодо відповідача-позичальника відповідають дійсності, що підтверджується доданими до апеляційної скарги копією паспорта (а. с. 93-94) та ідентифікаційного коду (а. с. 95).

Таким чином, вказані договори підписані електронними підписами, використання яких не можливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

У свою чергу, доказів того, що її персональні дані (копія паспорта громадянина України, ідентифікаційний номер, реквізити банківської картки на яку первісними кредиторами здійснювалося перерахування позичених грошових коштів, номер телефону) були використані товариствами для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем до суду не надані. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій відповідачка не зверталася, як і не оскаржувала правомірність (дійсність) укладених договорів.

Також, враховуючи умови надання кредитних коштів, колегія суддів зазначає, що саме відповідачка має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах, і вона мала можливість представити суду виписку з свого рахунку на підтвердження відсутності надходження коштів від кредитора на виконання укладених договорів у відповідні дати. Оскільки відповідно до принципу змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідача за кредитними договорами, оскільки надані позивачем суду реєстри боржників не містять підписів клієнта є необґрунтованими.

Надані витяги з реєстру боржників містять посилання на підписи та печатки сторін. Клопотань про витребування оригіналів реєстрів боржників у випадку існування сумнівів у відповідності наданих суду копій відповідачем заявлено не було.

Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредити за договорами № 106854139 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму кредиту 7 000 грн; № /724483 з ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» на суму кредиту 4 000 грн, проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула.

Разом із цим, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за договорами в повному обсязі, суд першої інстанції не врахував того, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

За умовами індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту № /724483 від 29.08.2021 року укладеного між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 4 000,00 грн строком на 30 днів, тобто до 27.09.2021 року (а. с. 37). Отже, ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів по 27вересня 2021 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (2,5% на добу), становить 3 000,00 (4000*2,5/100*30) грн.

За умовами договору кредитної лінії № 106854139від 22.09.2021 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредитну в розмірі 7 000,00 грн строком на 30 днів, тобто до 22.10.2021 року (а. с. 14). Отже, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 30 днів по 22жовтня 2021 року, що, виходячи із установлених у договорі процентних ставок (0,59% від суми кредиту за кожен день на період строку, визначеного п. 1.7 Договору - до 22.10.2021), становить 1239,00 (7000*0,59/100*30) грн.

Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.

Суд апеляційної інстанції відхиляє доводи позивача щодо правомірності продовження нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів з першого дня прострочення відповідно до умов кредитних договорів, оскільки пунктом 4.3. договору передбачено, що продовжують нараховуватись відсотки за кожен день користування кредитом, який за умовами договору закінчився 11.11.2021 року.

За неповернення вказаних сум після закінчення строку, на який були видані кредитні кошти, може наставити відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, проте регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 Кодексу не можуть застосовуватись одночасно, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.02.2020 року у справі №912/1120/16.

Враховуючи викладене, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» підлягала стягненню:

заборгованість за договором кредитної лінії № 106854139 від 22.09.2021 у розмірі 8 239,00 грн, з яких: 7 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1239,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.

заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № /724483 від 29.08.2021 року у розмірі 7 000,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 000,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.

А всього: 15 239,00 грн.

В іншій частині заборгованість стягненню з відповідача не підлягала.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, а також враховуючи, що вирішуючи вимоги про стягнення відсотків суд не вірно застосував норми матеріального права, рішення Дніпровського районного суду міста Києва суду від 19 вересня 2023 року підлягає зміні, а позовні вимоги частковому задоволенню.

Відповідно, підлягає зміні рішення суду першої інстанції і в частині вирішення питання розподілу судових витрат.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, а саме на 33,32 % (15239/45723,4*100%).

Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений за подачу позову судовий збір у розмірі 864,30 грн (2684*0,3332).

Водночас, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сплачений за подачу апеляційної скарги судовий збір у розмірі 2 684,53 грн (4026*0,6668).

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 820,23 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 вересня 2023 року змінити, виклавши його резолютивну частину таким чином.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»:

заборгованість за договором кредитної лінії № 106854139 від 22.09.2021 у розмірі 8 239,00 грн, з яких: 7 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 1 239,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.

заборгованість за договором про надання фінансового кредиту № /724483 від 29.08.2021 року у розмірі 7 000,00 грн, з яких: 4 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3 000,00 грн - заборгованість по процентах за користування кредитними коштами.

Всього: 15 239,00 грн.

В іншій частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 820,23 грн судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ст. 389 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», , місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, реквізити IBAN: НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останнє відоме зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1

Головуючий суддяО.В. Желепа
СуддіО. І. Шкоріна
О. В. Немировська