ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/817/95/24 Доповідач - Гірський Б.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Гірський Б.О.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

за участю секретаря - Панькевич Т.І.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу №607/18035/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року (ухвалене суддею Братасюком В.М.) в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2022 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилалась на те, що їх спільний з відповідачем син - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який після розірвання шлюбу перебуває на її утриманні, навчається на другому курсі денної державної форми навчання у ВСП Бучацький фаховий коледж ЗВО Подільський державний університет за спеціальністю Ветеринарна медицина, не працює, натомість ОСОБА_1 ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання спільного сина, хоча має таку можливість, оскільки в нього наявний стабільний заробіток.

Таким чином, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати з дати подання позову та до отримання дитиною повної вищої освіти, але не менше ніж до досягнення 23 річного віку.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу), починаючи стягувати з 12.12.2022 року і до завершення навчання на денній формі навчання у ВСП Бучацький фаховий коледж ЗВО Подільський державний університет спеціальність Ветеринарна медицина, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку.

Стягнуто з ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Заочне рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд вказаного заочного рішення суду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 31 жовтня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 19 квітня 2023 року відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року та постановити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви.

Вважає, що при ухвалені заочного рішення судом першої інстанції було допущено порушення, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4 ст. 376 ЦПК України.

Зазначає, що не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, оскільки на його утриманні перебувають дружина, яка не працює, та непрацездатна мати, яка є особою пенсійного віку та особою з інвалідністю, її нещодавно прооперовано і дану операцію та все лікування оплачував скаржник.

Вказує на те, що при потребі він матеріально допомагає дитині та звертає увагу на те, що в 2022 році, у зв`язку із повномасштабним вторгненням рф на територію України позивачка разом із сином виїхали в Німеччину, де отримують фінансову допомогу у розмірі близько 451 євро.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із ч.1 ст. 369 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони спору перебували в шлюбі, який було розірвано, про що органами юстиції в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис №308 від 28 травня 2008 року.

Від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом з матір`ю.

ОСОБА_3 є студентом другого курсу, група В-42, спеціальність Ветеринарна медицина ВСП Бучацький фаховий коледж ЗВО Подільський державний університет. Навчається на денній державній формі навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року.

Згідно копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією, ОСОБА_3 є особою з інвалідністю з дитинства (2 група), дата огляду 29 квітня 2022 року, інвалідність встановлена на строк до 04 травня 2024 року, дата чергового переогляду 29 квітня 2024 року.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їхньої обґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

В силу вимог ст. 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи те, що повнолітній син ОСОБА_3 є студентом другого курсу ВСП Бучацький фаховий коледж ЗВО Подільський державний університет, навчається на денній державній формі навчання з 01 вересня 2021 року по 30 червня 2023 року, є особою з інвалідністю 2 групи, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідачем не доведено, що у нього не має можливості надавати таку допомогу у будь-якому розмірі, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 має змогу сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання і вірно визначив розмір такої допомоги.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги і про те, що на утриманні ОСОБА_1 знаходиться його непрацездатна мати, яка є пенсіонеркою та особою з інвалідністю, яку нещодавно прооперовано та все лікування оплачується відповідачем, оскільки належних та допустимих доказів того, що вона перебуває саме на його утриманні суду не надано. Крім цього, мати є пенсіонеркою, а тому отримує пенсійні виплати.

Доводи апеляційної скарги про те, що на утриманні ОСОБА_1 перебуває його дружина, яка є безробітною, колегія суддів теж відхиляє, оскільки вони не дають підстав для звільнення відповідача від сплати аліментів.

Також судом апеляційної інстанції не можуть братися до уваги і інші доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджені будь-якими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що заочне рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, порушень норм матеріального чи процесуального права судом не допущено. Підстави для скасування заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в апеляційного суду відсутні.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді, у відповідності до ст.141 ЦПК України, слід покласти на ОСОБА_1 в межах сум ним понесених.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 квітня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати за розгляд справи в апеляційному суді покласти на ОСОБА_1 в межах сум ним понесених.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 19 січня 2024 року.

Головуючий: Гірський Б.О.

Судді: Костів О.З.

Храпак Н.М.