Справа № 296/1274/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

22 лютого 2024 року м.Житомир

Суддя Корольовського районного суду м.Житомира Петровська М.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Козирєв Ігор Миколайович, звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить шлюб між ним, ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 , який був укладений 19 квітня 2017 року, зареєстрований Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №478 - розірвати.

Перевіряючи матеріали позовної заяви на відповідність вимогам статей 175-177 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам Кодексу, виходячи з наступних підстав.

18 жовтня 2023 року введено в дію Закон України від 29.06.2023 №3200-ІХ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами", зокрема щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Згідно п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається із позовної заяви, її підписано та подано до Корольовського районного суду м.Житомира адвокатом Козирєвим Ігорем Миколайовичем 12 лютого 2024 року.

Частиною шостою статті 14 ЦПК України передбачено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Якщо реєстрація електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суперечить релігійним переконанням особи, яка зобов`язана його зареєструвати відповідно до цієї частини, передбачені цим Кодексом процесуальні наслідки звернення до суду такою особою без реєстрації електронного кабінету у вигляді залишення її документа без руху, його повернення або залишення без розгляду не застосовуються за умови, що особа заявила про такі обставини одночасно із поданням відповідного документа шляхом подання окремої обґрунтованої письмової заяви.

Всупереч вищевказаним вимогам, в поданій позовній заяві відсутні відомості про реєстрацію адвокатом ОСОБА_4 електронного кабінету в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), реєстрація в якому з 18.10.2023 є для нього обов`язковою в силу положень ч.6 ст.14 ЦПК України.

Крім того, в порушення п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність у сторін по справі електронних кабінетів.

Згідно п.4 та п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Частиною п`ятою статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до наявних в матеріалах позовної заяви доказів, відповідачка по справі ОСОБА_5 є громадянкою Великої Британії, а позивач по справі ОСОБА_1 є громадянином України.

Таким чином, оскільки позивач є громадянином України, а відповідачка громадянкою іншої країни, то правовідносини між сторонами обтяжені ознакою іноземний елемент, а тому вирішення спору між ними щодо розірвання шлюбу в судових органах України необхідно здійснювати відповідно до Закону України "Про міжнародне приватне право", з урахуванням вимог ЦПК України та інших законів України.

Частинами 1 та 2 статті 3 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про міжнародне приватне право», якщо міжнародним договором України передбачено інші правила, ніж встановлені цим Законом, застосовуються правила цього міжнародного договору.

Статтею 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Згідно ч.ч.2, 3 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВС "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, в разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Загальні правила підсудності цивільних справ судами України визначаються стосовно іноземців так само, як і стосовно громадян України.

Відповідно до ст.497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Тобто, при визначенні підсудності цивільних справ за участю іноземної особи може мати місце загальна територіальна підсудність, альтернативна, виключна та договірна підсудність.

Статтею 27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позивачем у поданій позовній заяві останньою відомою адресою місця проживання/перебування відповідачки по справі ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини шостої статті 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом на виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України було здійснено запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідачки.

Відповідно до відповіді на запит суду, яка надійшла з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області 20 лютого 2024 року вбачається, що відповідачка по справі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою зазначеною в поданій позовній заяві, а саме по АДРЕСА_1 , зареєстрованою/знятою з реєстрації не значиться.

При цьому, згідно наявних в матеріалах позову відомостей, відповідачка по справі ОСОБА_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , Сполучене Королівство Великої Британії.

Крім того, відповідно до відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирській області на запит суду, вбачається, що позивач по справі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 12.07.2023 був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , та вибув до Великої Британії.

Відповідно до положень ст.29 ЦПК України, підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Разом з тим, позивачем в позовній заяві зазначено відомості щодо його місця проживання та місця проживання/перебування відповідачки по справі на території України, що не узгоджується з відомостями, отриманими судом на запити з УДМС України в Житомирській області.

Відтак, з метою перевірки та уточнення вказаних вище відомостей представнику позивача - адвокату Козирєву І.М. необхідно надати суду копію договору про надання правової допомоги №5 від 05.02.2024 (який вказаний в наявному в позові ордері на надання правничої (правової) допомоги), який підписано позивачем ОСОБА_1 .

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених ст.77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).

За таких обставин, позивачу необхідно належним чином обґрунтувати в позовній заяві підстави звернення саме до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом про розірвання шлюбу з іноземним елементом, та, за наявності підстав, передбачених ст.ст.27, 28 ЦПК України, ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» надати докази на їх підтвердження.

Пунктами 8 та 9 ч.3 ст.175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити: перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Разом з тим, в поданій позивачем позовній заяві в порушення вищевказаних вимог не зазначено інформацію, щодо наявності в нього чи іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви, та не додано до позовної заяви попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Суд звертає увагу позивача на те, що зазначення в позовній заяві відомостей про те, що "орієнтовні судові витрати по справі складаються із суми судового збору та сплачених в майбутньому послуг адвоката" без зазначення їх розміру не свідчить про виконання вимог п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.ч.1, 2, 4, 5 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Зокрема відмітку про засвідчення копії документа складають із слів Згідно з оригіналом, назви посади (якщо заява подається юридичною особою), особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії.

Також, до письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою у порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до статті 79 Закону України «Про нотаріат» нотаріус засвідчує вірність перекладу документа з однієї мови на іншу, якщо він знає відповідні мови. Якщо нотаріус не знає відповідних мов, переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус.

Аналогічні положення викладені у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012.

Якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус. Нотаріус засвідчує справжність підпису перекладача на перекладі тексту документа за правилами, передбаченими пунктом 6 глави 7 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підпис перекладача на нотаріальному документі виконується ним власноручно у присутності нотаріуса. При засвідченні справжності підпису перекладача, нотаріусу необхідно встановити особу перекладача, а також його кваліфікацію.

Позивачем до поданої позовної заяви додано: копію запису про народження BCD, копію свідоцтва про зміну імені від 28 серпня 2019 року, копію паспорта ОСОБА_2 , переклад яких, як такі, що подаються до суду, не засвідчений у порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат».

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, позовну заяву слід залишити без руху із встановленням позивачу строку для усунення недоліків шляхом надання до суду:

- двох примірників позовної заяви із зазначенням в ній: 1) відомостей про наявність або відсутність у сторін по справі електронних кабінетів; 2) підстав звернення до Корольовського районного суду м.Житомира з позовом про розірвання шлюбу з іноземним елементом (з наданням відповідних доказів, з урахуванням висновків суду у даній ухвалі); 3) інформації, щодо наявності у позивача чи іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви; 4) попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи

- доказів (для суду) на підтвердження реєстрації представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Козирєвим Ігорем Миколайовичем електронного кабінету у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі);

- одного примірника (для суду) договору про надання правової допомоги №5 від 05.02.2024, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Козирєвим Ігорем Миколайовичем;

- двох примірників належним чином оформлених та перекладених документів, а саме: запису про народження BCD, свідоцтва про зміну імені від 28 серпня 2019 року, паспорта ОСОБА_2 (з урахуванням висновків суду, викладених у цій ухвалі).

Керуючись статтями 175-177, 185, 260, 261 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі якщо недоліки заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М. В. Петровська