Єдиний унікальний номер 722/1867/23
Номер провадження 2/722/34/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Суського О.І.

секретаря судового засідання Козак А.В.

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки Побережної О.Д.

представника третьої особи Войняк Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сокиряни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Сокирянської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Побережна О.Д., яка діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вищезазначеною позовною заявою. Посилалася на те, що з відповідачем ОСОБА_3 позивачка ОСОБА_1 (прізвище " ОСОБА_1 " було змінено після розірвання шлюбу) перебувала з 06.08.2010 року в зареєстрованому шлюбі, який 26.06.2012 доку було розірвано на підставі рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області справа №2-341/12), яке набрало законної сили 07.07.2012 року. Сторони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу та по даний час неповнолітня ОСОБА_5 зареєстрована та проживає з позивачкою ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, оскільки відповідач ОСОБА_3 тривалий період відмовляється у добровільному порядку брати участь у її вихованні та матеріальному утриманні. Спір щодо визначення місця проживання дитини між сторонами відсутній.

Рішенням Сокирянського районного суду Чернівецької області від 17.09.2012 року з відповідача ОСОБА_3 стягуються на користь позивачки ОСОБА_1 аліменти на тримання їхньої спільної доньки ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку і доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.09.2012 року і до повноліття дитини.

03.10.2012 року Сокирянським районним судом Чернівецької області позивачці було видано виконавчий лист по справі №2-524/12, який був пред`явлений нею до виконання до ДВС Сокирянського управління юстиції та було відкрито виконавче провадження НОМЕР_5. Однак, 18.03.2013 року позивачкою було подано заяву про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, оскільки на той час вони з відповідачем почали знову проживати разом. 19.03.2013 року старшим державним виконавцем ДВС Сокирянського управління юстиції Злим Р.М. було винесено постанову про повернення стягувачеві виконавчого листа №2-524/2012. Сторони проживали разом зі своєю малолітньою донькою до лютого 2014 року і у подальшому припинили спільне проживання та спілкування. Останній раз відповідач бачив свою доньку у грудні 2014 року.

16.08.2023 року позивачкою знову було подано виконавчий лист по справі №2-524/12 до примусового виконання і постановою державного виконавця Сокирянського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козловською О.В. 16.08.2023 року було відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_4. 16.08.2023 року копії постанови про відкриття виконавчого провадження за вих. №11526 були направлені сторонам виконавчого провадження.

Згідно розрахунку проведеного державним виконавцем Сокирянського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козловською О.В., станом на 23.08.2023 року заборгованість зі сплати аліментів по ВП НОМЕР_4 становить 222930 грн.

Відповідач ОСОБА_3 ухиляється від сплати аліментів та не вживає будь- яких дій щодо погашення виниклої заборгованості. При цьому, він не надавав будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку, не цікавився її станом здоров`я, вихованням та навчанням, фізичним, моральним та духовним розвитком. Зокрема, він взагалі не спілкується та не зустрічається зі своєю неповнолітньою донькою з грудня 2014 року, а також не здійснює будь-яких спроб щодо налагодження з нею родинних відносин.

Просить позбавити відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 понесені нею судові витрати.

У судовому засідання позивачка та її представник -адвокат Побережна О.Д. підтримали обставини, які зазначені в позовній заяві та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином та завчасно повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, а також не подав відзив на позов.

Представник третьої особи - Орган опіки та піклування Сокирянської міської ради Войняк Н.А. у судовому засіданні не заперечувала щодо позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 щодо його неповнолітньої доньки ОСОБА_5 .

Неповнолітня ОСОБА_5 в судовому засіданні висловила свою думку, що не заперечує щодо позбавлення її батька ОСОБА_3 батьківських прав відносно неї. Оскільки, з батьком вона не спілкується більше 10 років, навіть його не пам`ятає. Проживає разом з матір`ю, яка здійснює за нею догляд та виховує її.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні надала покази, що вона з позивачкою ОСОБА_1 є сусіди по місцю їх проживання. ОСОБА_7 відомо, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_3 більше 10 років не приїжджав до своєї доньки, не приймає участі у її вихованні. Зі слів позивачки їй також відомо, що відповідач не надає матеріальної допомоги, він взагалі не спілкується та не зустрічається зі своєю донькою.

Суд, врахувавши думку учасників судового розгляду та думку дитини, а також покази свідка ОСОБА_7 , вивчивши та дослідивши матеріали справи, встановивши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд дійшов висновку.

Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сокиряни Чернівецької області, є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , громадянка України, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26.04.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сокирянського районного управління юстиції у Чернівецької області.

Згідно копії рішення Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.06.2012 року, шлюб між відповідачем ОСОБА_3 та позивачкою ОСОБА_1 розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_1 ».

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 23.08.2023 року проведеного державним виконавцем Сокирянського ВДВС у Дністровському районі Чернівецької області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Козловською О.В., станом на 23.08.2023 року заборгованість зі сплати аліментів по ВП НОМЕР_4 становить 222930 грн.

Згідно акту обстеження матеріально побутових умов ОСОБА_1 від 28.08.2023 року, складеним комісією у складі: депутата Сокирянської міської ради Кружкіним В.К., сусідів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані та проживають: позивачка ОСОБА_1 , її чоловік ОСОБА_12 , син ОСОБА_13 , донька ОСОБА_5 та бабуся позивачки ОСОБА_14 .

Згідно довідки виданої директором Сокирянського ліцею Сокирянської міської ради Бабін Я. від 11.09.2023 року за №49, зазначено, що ОСОБА_5 навчається у даному закладі. Батько дитини ОСОБА_3 контакту із ліцеєм не підтримує, на батьківські збори не з`являється, навчанням дитини не цікавиться.

Згідно характеристики посвідченої директором ОСОБА_15 та класним керівником Сокирянського ліцею ОСОБА_19, зазначено, що за місцем навчання дитина ОСОБА_5 зарекомендувала себе з позитивної сторони. Домашні завдання виконує старанно. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати ОСОБА_1 , бере активну участь у навчанні та вихованні дочки, спілкується з педагогами, які навчають, дочку, цікавиться шкільним життям. Мати постійно відвідує батьківські збори, шкільні урочисті заходи, приходить на виклики до ліцею.

Згідно висновку практичного психолога Сокирянського ліцею ОСОБА_16 від 12.09.2023 року, зазначено, що у ході діагностики виявлено прихильність ОСОБА_5 до мати ОСОБА_1 та вітчима ОСОБА_12 , якого ОСОБА_5 не тільки називає, а і вважає своїм батьком. Стосунки в родині доброзичливі. Мати та вітчим піклуються про ОСОБА_5 , приділяють достатньо часу спілкуванню з дитиною. Рідного батька ОСОБА_3 , ОСОБА_5 пам`ятає не дуже добре, не спілкується з ним і не вважає його членом своєї сім`ї.

Згідно рішення виконавчого комітету Сокирянської міської ради Чернівецької області за №05 від 16.01.2024 року, прийнято рішення згідно якого затверджено висновок виконавчого комітету Сокирянської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо його малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи положення ст.ст.10-13 ЦПК України при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Як зазначено у ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-12 від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, (надалі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У 6 принципі Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959р., учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.

Відповідно до ч.1 ст.18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналогічні норми закріплені у Сімейному кодексі України, зокрема, згідно ч.ч.1-5 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У ч.1 ст.9 Конвенції вказано, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно ст.14 Закону України «Про охорону дитинства» діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема, згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Згідно ч.4 ст.164 СК України під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідно до ст.165 СК України мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

У п.п.15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав відповідно до ч.ч.4-6 ст.19 СК України обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як зазначено в Узагальненні Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року суду слід витребовувати від органу опіки та піклування письмовий висновок відповідно до ч.5 ст.19 СК, а також суд може допитати представника цього органу в судовому засіданні. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Згідно ч.ч.3,4 ст.12, ч.1 ст.13, ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши матеріали справи, письмові докази, суд приходить до висновку, про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки судом з достовірністю встановлено, що він ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться матеріальним, моральним та духовним життям дитини, не цікавиться її навчанням та розвитком, що у сукупності суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України визначено, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частиною 2 ст.15 ЦПК України визначено, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною 1 ст.26 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» встановлено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

У пункті 4 ч.1 ст.1 цього ж Закону визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Із положень ст.137 ЦПК України слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Статтею 19 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Судом встановлено, що інтереси позивачки представляє адвокат Побережна О.Д., яка діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ЧЦ №000613, видане Радою адвокатів Чернівецької області 27.01.2023року №1/18 та договору про надання правової допомоги від 16.08.2023 року.

У позовній заяві представник позивачки також просила стягнути понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивачки додала до заяви договір про надання правової допомоги від 16.08.2023 року, ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 , розрахунок суми послуги за надану правову допомогу та витрат, які клієнт поніс у зв`язку з розглядом справи, акт прийому-передачі наданих послуг від 13.09.2023 року, квитанцію №11 від 13.09.2023 року.

Оскільки судом позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі, відповідно до вищезазначених положень ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

Отже, з урахуванням зазначених вище вимог процесуального закону, слід стягнути з відповідача на користь позивачки документально підтверджені нею судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6400 грн.

У відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, за таких обставин з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесенні останньою судові витрати, оскільки позов підлягає задоволенню в повному обсязі та доказів наявності підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору матеріали справи не містять.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1073,60 грн.

На підставі ст.ст.3,9,18,20,27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року та набрала чинності для України 27.09.1991 року, Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20.11.1959 року, ст.14 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.19,150,155,164-167,171 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Узагальненням Верховного Суду України практики розгляду судами справ, пов`язаних із позбавленням батьківських прав, поновлення батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми від 11.12.2008 року, керуючись ст.ст.2-4,7-13,17-19,76,89,90,92,95,141, 247,258-259,263-265,268,272-273,352,354-355,430, п.3 Прикінцевих положень, п.15.5. Перехідних положень ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування Сокирянської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сокиряни Чернівецької області.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6400 (шість тисяч чотириста) грн., що становить 7473 (сім тисяч чотириста сімдесят три) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Сокирянський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.І.Суський

Повний текст рішення складений 12.02.2024 року.