ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

01 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/1987/23

Головуючий у першій інстанції Деркач О. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/102/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова у складі судді Деркача О.Г. від 16 червня 2023 року, місце ухвалення рішення - м.Чернігів, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини, сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини грошового забезпечення та всіх інших виплат згідно чинного законодавства. В обґрунтування вимог заявленого позову ОСОБА_1 вказувала, що вона з 2009 року по березень 2022 року проживала однією сім`єю із відповідачем. За час спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . Позивач зазначала, що відповідач ухиляється від утримання дитини, та не в повному обсязі надає матеріальну допомогу, і тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.06.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2023 року, і до повноліття дитини. Допущено негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року, шляхом зміни у мотивувальній та резолютивній частинах вказаного рішення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь позивача, на утримання малолітньої дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини на 1/6 частину заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.03.2023 року, і до повноліття дитини. Апелянт також просить провести розподіл судових витрат між сторонами. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 стверджують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року ухвалено судом за умов недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; грубого порушення норм процесуального права і неправильного застосування норм матеріального права. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що визначений позивачем розмір аліментів, які вона просила стягнути з відповідача, а саме, 1/3 частину всіх видів його доходів щомісячно, жодним чином не обґрунтований. Апелянт зазначає, що окрім спільного із позивачем ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_4 , він є батьком ще двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, старший син навчається на 1-му курсі в НУ Чернігівська політехніка за денною формою навчання на платній основі. Апелянт ОСОБА_2 стверджує, що він приймав участь в оплаті навчання сина в першому семестрі, а в подальшому сина було переведено на навчання за рахунок коштів державного бюджету, у зв`язку із наявністю у відповідача статусу учасника бойових дій, але він все одно потребує матеріальної допомоги від батьків. Син відповідача ОСОБА_7 проживає із матір`ю, є студентом 1-го курсу за денною формою навчання у відокремленому підрозділі Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій НУ Чернігівська політехніка, навчається за рахунок коштів державного бюджету, але батьки зобов`язані утримувати його до досягнення ним повноліття. За доводами апелянта, він добровільно та регулярно надає кошти на утримання старших дітей. Апелянт вказує, що він також надає матеріальну допомогу своїй матері - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має статус пенсіонера. Апелянт стверджує, що він наразі на передбачених Сімейним кодексом України підставах добровільно надає утримання чотирьом особам, і вказані обставини не було враховано судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що за наявності вказаних обставин, безспірним розміром аліментів на утримання сина ОСОБА_3 є 1/6 частина заробітку (доходу), і тому саме такий розмір аліментів мав розцінюватися судом першої інстанції, в якості необхідного та достатнього розміру, навіть без врахування наявності у відповідача повнолітнього сина, який продовжує навчання, та непрацездатної матері. Апелянт зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є надмірним та позбавленим належного фактичного та нормативного обґрунтування.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.06.2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, без повідомлення (виклику) учасників справи, за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору належним чином повідомлялися судом про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження, за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що батьками дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являються батько: ОСОБА_2 та мати: ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 (а.с.11).

Згідно копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 13.03.2023 року №1015, до складу зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_1 , входять: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Угоди про добровільну сплату аліментів між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 , не досягнуто, у зв`язку з чим виник спір, дитина перебуває на утриманні матері.

Відповідач також є батьком ще двох синів, а саме, згідно копії свідоцтв про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , їх батьками є: батько - ОСОБА_2 та мати - ОСОБА_9 (а.с.36,37).

Згідно копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 19.05.2023 року №3333, до складу зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_2 , входять: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.35).

Відповідно до копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 24.05.2023 року №2830, до складу зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за адресою: АДРЕСА_3 , входять: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.42).

Повнолітній син відповідача - ОСОБА_12 , згідно копії довідки Навчально-наукового інституту права і соціальних технологій Національного університету Чернігівська політехніка від 16.05.2023 року №336, навчається в даному навчальному закладі на 1 курсі юридичного факультету, денної форми навчання, за рахунок коштів державного бюджету, терміном з 01.10.2022 року по 31.12.2023 року (наказ від 26.09.2022 року №556/ВС) (а.с.38).

Неповнолітній син відповідача - ОСОБА_7 , згідно копії довідки Відокремленого структурного підрозділу Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій Національного університету Чернігівська політехніка від 16.05.2023 року №100, навчається у даному навчальному закладі на 1 курсі денної форми навчання, за спеціальністю 051 Економіка, за рахунок коштів державного бюджету, терміном з 01.09.2022 року по 30.06.2025 року (наказ від 30.07.2022 року №117/вс) (а.с.39).

Батьками відповідача, згідно копії свідоцтва про його народження (а.с.28), є: батько - ОСОБА_13 та мати - ОСОБА_8 (а.с.28).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції 10.11.2015 року, ОСОБА_13 помер ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.43).

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно копії довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 19.05.2023 року № 3711, зареєстрована у житловому будинку АДРЕСА_4 (а.с.47), та відповідно до копії довідки про доходи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області, отримує пенсію за віком (а.с.48).

Згідно копії посвідчення, виданого Управлінням персонального штабу військової частини НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , виданого 19.03.2021 року, ОСОБА_2 є учасником бойових дій (а.с.33).

З копії довідки про доходи ОСОБА_2 , виданої військовою частиною НОМЕР_4 від 20.05.2023 року№105/3950, вбачається, що ОСОБА_2 працює за основним місцем роботи у військовій частині НОМЕР_4 , на посаді кіномеханіка 01ТР та отримує заробітну плату, розмір якої за період з 01.11.2022 року по 30.04.2023 року за винятком аліментів, становить 245 626 грн. 80 коп. (а.с.34).

З копій дублікатів чеків ПриватБанку вбачається, що починаючи з 13.03.2022 року по 07.05.2023 року, відповідачем на картковий рахунок як позивача, так і ОСОБА_9 , здійснено 44 транзакцій переказу грошових коштів, вісім з яких мають вказівку в призначенні платежу Аліменти на дитину (а.с.49-54).

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року, частково задовольняючи вимоги заявленого ОСОБА_1 позову про стягнення аліментів на утримання дитини, суд першої інстанції прийняв до уваги досліджені обставини справи та надані сторонами докази, і врахував: стан здоров`я дитини сторін по справі; відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; відповідач працює; добровільно надає матеріальну допомогу на дитину; наявність у відповідача інших утриманців, зокрема, двох синів, один з яких є повнолітнім, які продовжують навчання, та непрацездатної матері; заперечення відповідача щодо заявленого розміру аліментів; відсутність в матеріалах справи доказів щодо реальних витрат позивача на дитину; щоденну потребу у забезпеченні фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини; рівність батьків та дітей на одержання відповідного утримання. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 15.03.2023 року, і до повноліття дитини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року не узгоджуються із фактичними обставинами справи та нормами права, які регламентують спірні правовідносини, не можуть бути підставою для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги ОСОБА_2 вказує, що визначений позивачем розмір аліментів, які вона просила стягнути з відповідача, а саме, 1/3 частину всіх видів його доходів щомісячно, жодним чином не обґрунтований. Апелянт зазначає, що окрім спільного із позивачем ОСОБА_1 малолітнього сина ОСОБА_4 , він є батьком ще двох дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . При цьому, старший син навчається на 1-му курсі в НУ Чернігівська політехніка за денною формою навчання на платній основі. Апелянт ОСОБА_2 стверджує, що він приймав участь в оплаті навчання сина в першому семестрі, а в подальшому сина було переведено на навчання за рахунок коштів державного бюджету, у зв`язку із наявністю у відповідача статусу учасника бойових дій, але він все одно потребує матеріальної допомоги від батьків. Син відповідача ОСОБА_7 проживає із матір`ю, є студентом 1-го курсу за денною формою навчання у відокремленому підрозділі Фаховий коледж транспорту та комп`ютерних технологій НУ Чернігівська політехніка, навчається за рахунок коштів державного бюджету, але батьки зобов`язані утримувати його до досягнення ним повноліття. За доводами апелянта, він добровільно та регулярно надає кошти на утримання старших дітей. Апелянт вказує, що він також надає матеріальну допомогу своїй матері - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має статус пенсіонера. Апелянт стверджує, що він наразі на передбачених Сімейним кодексом України підставах добровільно надає утримання чотирьом особам, і вказані обставини не було враховано судом першої інстанції. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що за наявності вказаних обставин, безспірним розміром аліментів на утримання сина ОСОБА_3 є 1/6 частина заробітку (доходу), і тому саме такий розмір аліментів мав розцінюватися судом першої інстанції, в якості необхідного та достатнього розміру, навіть без врахування наявності у відповідача повнолітнього сина, який продовжує навчання, та непрацездатної матері. Апелянт зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є надмірним та позбавленим належного фактичного та нормативного обґрунтування.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року, виходячи із наступного.

Згідно статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до п.1, п.2 статті 3 Конвенції про права дитини (20 листопада 1989 року), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини визначено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Частинами 2,3 статті 11 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

У п.54 рішення Європейського Суду з прав людини від 07.12.2006 року №31111/04 у справі Хант проти України суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Олссон проти Швеції (№2) від 27.11.1992 року, Серія А, № 250, статті 35-36, п.90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ч.2 статті 150, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із положеннями ч.3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до приписів ч.1 статті 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 статті 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року вбачається, що визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції визнав необґрунтованим заявлений позивачем ОСОБА_1 до стягнення з відповідача на її користь розмір аліментів, а саме, у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача, щомісячно. При розгляді даного спору по суті судом першої інстанції було враховано встановлені по справі документально підтверджені обставини, а саме те, що відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працює, при цьому, добровільно надає матеріальну допомогу на дитину. Судом першої інстанції при вирішенні даного спору також прийнято до уваги наявність у відповідача інших осіб, яких він має утримувати за законом, а саме: двох синів, один із яких є повнолітнім, і які продовжують навчання, та матері. Зважаючи на вказані встановлені обставини, заперечення відповідача щодо заявленого до стягнення з нього розміру аліментів, та відсутність в матеріалах справи доказів щодо реальних витрат позивача на дитину, суд першої інстанції дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме, шляхом стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 15.03.2023 року, і до повноліття дитини. Даний розмір аліментів, на думку суду першої інстанції, є достатнім для забезпечення фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що він також надає матеріальну допомогу своїй матері - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка має статус пенсіонера.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жодних належних та достатніх доказів, у розумінні статей: 77, 80 ЦПК України, надання відповідачем ОСОБА_2 матеріальної допомоги своїй матері ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , матеріали справи в собі не містять. При цьому, положення ч.1 статті 202 Сімейного кодексу України регламентують, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Виходячи із правового аналізу вказаної норми права, потреба матеріальної допомоги полягає в тому, що батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку із відсутністю пенсії або її низького розміру, а також у зв`язку із відсутністю у них інших джерел існування. Враховуючи, що розмір пенсії, яку отримує матір відповідача - ОСОБА_8 , за період з 01.11.2022 року по 30.04.2023 року, становить 45 413 грн. 65 коп. (а.с.48), що значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений для непрацездатних осіб, відсутні підстави вважати її такою, що потребує матеріальної допомоги від свого повнолітнього сина.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 вказують, що за наявності вказаних обставин, безспірним розміром аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , є 1/6 частина заробітку (доходу), і тому саме такий розмір аліментів мав розцінюватися судом першої інстанції, в якості необхідного та достатнього розміру, навіть без врахування наявності у відповідача повнолітнього сина, який продовжує навчання, та непрацездатної матері. Апелянт зазначає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є надмірним та позбавленим належного фактичного та нормативного обґрунтування.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року, виходячи із наступного. Положеннями п.4 ч.1 статті 161 ЦПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Вказаний припис Закону стосується стягнення аліментів на користь одного стягувача на утримання дітей від одного шлюбу, і тому його не може бути застосовано у даній справі. Крім того, аліменти з ОСОБА_2 на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не стягуються.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 16.06.2023 року, і за даних обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_2 необхідно залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16.06.2023 року, необхідно залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 16 червня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 01.02.2024 року.

Головуючий: Судді: