Справа № 650/1335/23
Номер провадження 2-о/954/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 рокусмт Нововоронцовка

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Каневського В.О.,

присяжних: Бриж В.М., Гаврикової С.В.,

секретаря судового засідання Ферко Г.М.,

заявника ОСОБА_1 ,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Виконавчий комітет органу опіки та піклування Борозенської сільської ради Херсонської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки і призначення опікуна,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки і призначення опікуна. Заявлені вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є донькою заявника, має хронічне психічне захворювання, яке обмежує життєдіяльність до самообслуговування, орієнтації, спілкування, контролю за своєю поведінкою, трудової діяльності, здобуття освіти та навчання в цілому, вона не розуміє значення своїх дій, не може керувати ними та не може забезпечити свою життєдіяльність без сторонньої допомоги і догляду. Тому заявник ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 недієздатною та встановити над нею опіку, призначивши його опікуном.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив визнати його доньку ОСОБА_2 недієздатною, встановити над нею опіку, призначивши заявника його опікуном.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про розгляд справи в законному порядку, клопотань не надала.

Представник виконавчого комітету органу опіки та піклування Борозенської сільської ради Херсонської області в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи в законному порядку, клопотань не надав, причини неявки до суду не повідомив.

З`ясувавши позиції учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в заяві необхідно відмовити з огляду на таке.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 11, виданого Чарівненською сільською радою Великоолександрівського району Херсонської області (а. с. 4).

Згідно з копією довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААА №992752 від 07.05.2013 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність І групи, яке в неї з дитинства, потребує постійного стороннього догляду (а.с. 10).

Відповідно копії індивідуальної програми реабілітації індивіда № 73 від 07.05.2013 ОСОБА_2 має обмеження життєдіяльності: до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою, до трудової діяльності, до здобуття освіти, до навчання, до професійного навчання (а.с. 11-12).

У копії висновку ЛКК №185 від 11.08.2023 зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребує постійної сторонньої допомоги, внаслідок наявних психічних розладів, є особою з інвалідністю групи А з дитинства та встановлено діагноз: глибока розумова відсталість в стадії ідіотії з порушенням тазових органів (а.с. 14).

Стаття 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я: кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39 ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник.

Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи.

Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний).

Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може.

Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів.

Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним.

Виходячи з вищенаведеного, матеріали справи не дають перекондивих доказів, які б повністю підтвердили підстави для встановлення тієї обставини, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною.

Щодо встановлення опіки та визнання заявником, суд зазначає, що оскільки заява про визнання особи недієздатною не підлягає задоволенню, отже відсутні підстави для встановлення опіки. Однак, суд також надав оцінку мотивам призначення опікуном заявника.

Так, за п.п 3.1, 2.4 Правил опіки та піклування, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, зчисла родичів чи близьких підопічному осіб. Опіка (піклування) встановлюється за місцем проживання особи,яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника).

За копією довідки №657 від 14.08.2023, із ОСОБА_1 разом зареєстровані та проживають: ОСОБА_3 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_2 (донька) (а.с. 13). У заяві зазначено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не заперечують щоб опікунство над ОСОБА_2 було призначене на ОСОБА_1 , однак заявник у судовому засіданні не зазначив, щодо своїх стосунків із підопічною, оскільки такий елемент є важливим для забезпечення прав підопічної. Окрім того, у справі відсутнє подання органу опіки і піклування про доцільність призначення ОСОБА_2 опікуном саме батька.

Таким чином, суд вважає, що підстави для визначення заявника ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 відсутні, а тому у задоволенні заяви слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.39,60 ЦК України, ст. ст.13, 76, 81, 259, 263, 293-300 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Виконавчий комітет органу опіки та піклування Борозенської сільської ради Херсонської області, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки і призначення опікуна.

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду через Нововоронцовський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 22.01.2024.

СуддяВ.О. Каневський

Присяжний В.М. Бриж

Присяжний С.В. Гаврикова