Справа № 344/6291/23
Провадження № 2/344/396/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.,

за участі секретаря Бурянна Н.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

в позові вказано, що «…03.02.2001 року моїм чоловіком ОСОБА_4 було подаровано ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та укладено договір дарування 44/100 (сорок чотири сотих) частки житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 без господарських будівель та споруд. Договір посвідчено ОСОБА_5 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу 03.02.2001 за р. №Д65. 08 липня 2020 року мій чоловік помер і 56/100 частки зазначеного вище будинку я успадкувала після смерті свого чоловіка - Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано 12.01.2021 року за р.№21 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу. Право моєї власності на частку в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В моєму будинку також прописані та фактично проживають мій син - ОСОБА_2 та невістка ОСОБА_3 , внучка ОСОБА_6 із сім`єю. Через сумісне проживання з вищезазначеними особами, між нами постійно виникають конфліктні ситуації. Так, 30.09.2022 року моїм сином мені були нанесені легкі тілесні ушкодження, з приводу чого я 30.09.2022 року зверталась до поліції, невістка ОСОБА_3 при кожній зустрічі лається нецензурними словами та принижує мене, погрожують відправити мене на лікування у психдиспансер. Конфліктні ситуації призвели до того, що Відповідачі фактично обмежили мій доступ до території будинку, я не маю можливості вийти на вулицю (дорогу загального користування мешканцями села Вовчинець) через хвіртку моєї огорожі будинку, користуватись підсобними приміщення домоволодіння, бо Відповідачі наполягають на тому, що це все це їх територія, забороняють прохід до належної мені частини будинку через хвіртку, що знаходиться в огорожі на плані №1 із центральної дороги загального користування мешканців села Вовчинець. Умови проживання, у яких я опинилася через дії Відповідачів, є незадовільними. Відповідачі провели газові прилади, димохідні облаштування та очисні конструкції із значною шкодою для моєї кімнати, в якій я вимушена проживати і яка зовсім не пристосована для життя людей, особливо у зимовий період…».

Тому позивач просила суд усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 25.12.1997 року, Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області, ІПН НОМЕР_2 , власним майном та розпорядження своїм майном, а саме будинком, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 , шляхом безперешкодного проходу ОСОБА_1 до будинку, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 із дороги загального користування через хвіртку в огорожі № НОМЕР_3 (на плані). Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в доступі до належного їй житлового будинку АДРЕСА_1 із дороги загального користування через хвіртку в огорожі № НОМЕР_3 (на плані) вищезазначеного домоволодіння.

В судовому засіданні позивач підтримала позов з підстав, що в ньому зазначені.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов.

Відповідачі подали суду клопотання про розгляд справи без їх участі.

В письмових запереченнях відповідачів ними вказано, що позивачем надано недостовірні пояснення за позовом, оскільки будинок належить не тільки позивачу, але і відповідачам; в будинку влаштовано окремі входи в приміщення сторін спору, якими виключно вони користуються; є дві окремі хвіртки на дорогу загального користування та відкрита хвіртка між частинами ділянок в користуванні сторін спору, що встановлено колишнім власником домоволодіння; газове обладнання встановлено на підставі дозволу підприємства постачання природного газу та дозвільної документації, а тому просили суд відмовити в позові.

03/02/2001 ОСОБА_4 уклав договір дарування, яким подарував відповідачам 44/100 будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 12/01/2001 позивачу належить 56/100 часток будинковолодіння АДРЕСА_1 .

Відповідно до показання свідка ОСОБА_7 вона є сусідом; замків і перешкод для проходу через фіртку немає; часто ходить особисто; хвіртка відкривається; ніхто не перешкоджає позивачу ні в чому; скандали влаштовує саме позивачка, обзиває, кляне, проклинає.

Відповідно до показання свідка ОСОБА_8 хвіртка постійно відкрита; протягом дня через хвіртку бігають діти; замка на хвіртці немає; на хвіртці є защіпка.

Отже, відповідачами надано пояснення про те, що у позивача є вільний доступ до різних частин майна і прохід до приміщень, через хвіртки та до дороги загального користування, а хвіртки влаштовано ще колишнім власником майна.

Таким чином, позивачем будь-яких доказів на обґрунтування позову не надано.

Відповідно до інформації органу національної поліції від 04/08/2023 щодо позивачки було винесено дві постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

В ч. 1 ст. 316 ЦК України вказано, що право власності - це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із частиною ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Отже, співвласники здійснюють користування спільним майном у сумісній власності спільно.

В ч. 1 ст. 12 ЦПК України проголошено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

В ч. 3 ст. 12 ЦПК України вказано, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, обов`язок надання суду доказів на спростування позову процесуальним законом покладено безпосередньо на відповідача.

В ч. 2 ст. 13 ЦПК України вказано, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч. 5 ст. 81 ЦПК України вказано, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

В ч. 7 ст. 81 ЦПК України вказано, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Отже, суд не збирає доказів на обґрунтування правових позицій сторін. Вказаний обов`язок покладено безпосередньо на сторін. Правові наслідки невиконання зазначеного обов`язку або його неналежного виконання покладено безпосередньо на відповідну сторону спору.

Відповідачем спростовано усі підстави позову, свідками надано пояснення про те, що конфлікти влаштовує позивач, а не відповідачі, пояснення позивача є неправдивими.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові про усунення перешкод у користуванні ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 25.12.1997 року, Івано-Франківським МУВС МВС в Івано-Франківській області, ІПН НОМЕР_2 , власним майном та розпорядження своїм майном, а саме будинком, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 , шляхом безперешкодного проходу ОСОБА_1 до будинку, який знаходиться за адресою, АДРЕСА_1 із дороги загального користування через хвіртку в огорожі №1 (на плані) та зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 в доступі до належного їй житлового будинку АДРЕСА_1 із дороги загального користування через хвіртку в огорожі №1 (на плані) вищезазначеного домоволодіння відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до апеляційного суду, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Бородовський С.О.