ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 698/447/23
Провадження № 22-ц/821/54/24
категорія: 310020000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.

суддів: Василенко Л.І., Карпенко О.В.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: адвокат Красіловський Володимир Степанович

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом та просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування позову позивач зазначила, що відповідач є батьком дитини, що стверджується свідоцтвом про народження. Також, зазначила що відповідач постійної добровільної допомоги на утримання дитини не надає, що і змусило її звернутися з позовом до суду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 26.06.2023 року і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень від сплати якого позивача було звільнено на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

Рішення суду мотивоване тим, що оцінивши докази у їх сукупності суд приходить до висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 26.06.2023 року і до повноліття дитини.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом 1 інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду 1 інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що від сплати аліментів він не відмовляється, але вважає, що рішення суду 1 інстанції про стягнення з нього аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку є незаконним.

Вказує, що судом 1 інстанції не було враховано, що він від шлюбу з ОСОБА_4 має доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На даний час проходить військову службу в ЗСУ та приймає безпосередньо участь у захисті Батьківщини. Діти, ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 перебувають на його повному матеріальному утриманні.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

В грудні 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Красіловський Володимир Степанович подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить судове рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Вказує, що пояснення та докази, на які посилається в скарзі апелянт не мають істотного значення для правильного вирішення справи, оскільки такі докази зводяться до правової позиції відповідача щодо предмета спору.

Надаючи оцінку доводам відповідача щодо можливості останнього сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) у зв`язку з перебуванням на його утриманні дітей від іншого шлюбу, відносно яких він також має обов`язок по утриманню, вважає, що факт народження у відповідача дітей від іншого шлюбу не є безумовною підставою, яка б свідчила про те, що він не має змоги сплачувати аліменти на утримання сина- ОСОБА_7 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Стверджує, що в матеріалах справи відсутні докази перебування саме на утриманні відповідача інших дітей. Крім того, відповідач є чоловіком працездатного віку. Доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь-яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини саме у такому розмірі.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

24 жовтня 2023 року до Черкаського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 жовтня 2023 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Бородійчук В.Г., судді Василенко Л.І., Карпенко О.В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 30 жовтня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 01 грудня 2023 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 грудня 2023 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи в судове засідання.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом 1 інстанції встановлено, що з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 29.03.2023 року вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей, що містяться у довідці від 07.04.2023 року № 164, виданої Мокрокалигірською сільською радою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні матері.

Відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини, яка проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаський апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду 1 інстанції відповідає.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності зі ст. 191 СК України аліменти підлягають присудженню з дня подачі позову.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 1 інстанції, що з копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 від 29.03.2023 року вбачається, що відповідач є батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відомостей, що містяться у довідці від 07.04.2023 року № 164, виданої Мокрокалигірською сільською радою, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на утриманні матері.

Відповідач не надає допомоги на утримання спільної дитини, яка проживає разом з матір`ю та знаходиться на її утриманні.

Про способи виконання обов`язку утримувати дитину в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд 1 інстанції вірно дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, кожного місяця з дня подачі заяви до суду, тобто з 26.06.2023 року і до повноліття дитини.

Такі висновки суду 1 інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Доводи відповідача щодо можливості останнього сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) у зв`язку з перебуванням на його утриманні дітей від іншого шлюбу, відносно яких він також має обов`язок по утриманню, є необґрунтованими. Оскільки, в матеріалах справи відсутні докази перебування саме на утриманні відповідача інших дітей. Крім того, відповідач є чоловіком працездатного віку. Доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь-яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини саме у такому розмірі.

Щодо копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.06.2021 року про народження ОСОБА_6 12.06.2021 від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 19.09.2013 року про народження ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_5 від батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , долучених до апеляційної скарги відповідачем, колегія суддів приходить до висновку, що вищевказані докази не можуть бути прийняті апеляційним судом в зв`язку з нижченаведеним.

Відповідно до частини 1статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 3статті 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК України щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 12 серпня 2020 року у справі N 704/192/18.

Апелянтом не вказано з яких причин вищевказані докази не могли бути подані до суду першої інстанції у строк, встановлений ЦПК України, також, відповідач не наводить об`єктивних причин в апеляційній скарзі, які перешкоджали надати зазначені докази до суду першої інстанції під час розгляду справи.

Враховуючи наведене, в зв`язку з тим, що апелянтом не наведено в апеляційній скарзі поважних та об`єктивних причин неподання доказів в установлені строки, докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу, суд апеляційної інстанції докази, долучені до апеляційної скарги, не приймає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом 1 інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Катеринопільського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 31 січня 2024 року.

Головуючий: В.Г. Бородійчук

Судді : Л.І. Василенко

О.В. Карпенко