РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 лютого 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням.

Свої вимоги мотивує тим, що на підставі ордеру № 086392 від 25 жовтня 1990 року, виданого ЖБК «Більшовик-7», її чоловіку ОСОБА_6 та його членам родини була надана у користування квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до ордеру склад сім`ї: ОСОБА_6 , ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_6 (син).

01 червня 1998 року рішенням ЖБК «Більшовик-7» ОСОБА_1 прийнято до членів кооперативу замість її чоловіка у зв`язку з його смертю.

27 вересня 2007 року між її сином ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений шлюб, від якого у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З народження відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано, визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з їх матір`ю ОСОБА_3

ОСОБА_3 з 26 березня 2007 року проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

З 01 грудня 2007 року та по сьогоднішній день відповідачі не проживають у квартирі АДРЕСА_1 .

20 вересня 2018 року відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

22 лютого 2022 року ОСОБА_5 зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 та за власною заявою був знятий з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 .

Вважає, що відповідачі втратили право користування житлом, оскільки не проживають в спірній квартирі без поважних причин, їх батьки також не проживають у квартирі та не зареєстровані у ній.

Просить суд ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 24 серпня 2023 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 вересня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін.

Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись.

У матеріалах справи міститься заява представника Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації Служба у справах дітей, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу у її відсутність та при розгляді справи врахувати інтереси дітей (а.с. 76-78).

З заяви третьої особи ОСОБА_5 вбачається, що він не заперечує проти зняття з реєстрації його дітей (відповідачів) у квартирі АДРЕСА_1 . Зазначає, що це не порушує права його дітей, оскільки вони не проживають у цій квартирі та мають інше фактичне місце проживання, визначене рішенням суду. Просить суд розглядати справу у його відсутність (а.с. 84-85).

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що на підставі ордеру № 086392 від 25 жовтня 1990 року, виданого ЖБК «Більшовик-7», ОСОБА_6 та його членам родини була надана у користування квартира АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Відповідно до ордеру склад сім`ї: ОСОБА_6 (чоловік), ОСОБА_1 (дружина), ОСОБА_7 (син), ОСОБА_6 (син).

01 червня 1998 року рішенням ЖБК «Більшовик-7» ОСОБА_1 прийнято до членів кооперативу замість її чоловіка у зв`язку з його смертю (а.с. 26).

27 вересня 2007 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 був укладений шлюб (а.с. 38), від якого у них народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 37), та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 36).

З народження відповідачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою ЖБК «Більшовик-7» (а.с. 27).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 грудня 2017 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано, визначено місце проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з їх матір`ю ОСОБА_3 (а.с. 39).

З позову вбачається, що ОСОБА_3 з 26 березня 2007 року проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

22 лютого 2022 року ОСОБА_5 зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 та за власною заявою був знятий з реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 35).

З позову вбачається, що з 01 грудня 2007 року та по сьогоднішній день відповідачі не проживають у квартирі АДРЕСА_1 , їх батьки ніякого відношення до квартири не мають.

Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 43 ЖК України громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

На підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення (ч. 1 ст. 58 ЖК України).

Згідно з ч. 1 ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 1 ст. 116 ЖК України).

Системний аналіз положень вказаних статей дає підстави для висновку, що закон визначає такі підстави для набуття права користування приміщеннями, віднесеними до державного або громадського житлового фонду: отримання ордеру, укладення договору найму або вселення як члена сім`ї наймача. У разі відсутності однієї із вказаних підстав у особи, яка вселилась до жилого приміщення державного або громадського житлового фонду, вона вважається такою, що самоправно його зайняла.

Статями 98, 99 ЖК України визначено правовий статус тимчасових мешканців жилого приміщення, та визначено, що вони не набувають самостійного права на займане жиле приміщення незалежно від тривалості проживання.

Неповнолітні діти набувають прав на користування житлом лише у разі набуття такого права батьками або законними представниками. У разі втрати цього права батьками або законними представниками правові наслідки поширюються і на неповнолітніх дітей.

Оскільки статус тимчасових мешканців не дає самостійного права на жиле приміщення, то діти цих осіб прав на займане житло теж не набувають, а у випадках самоправного зайняття жилого приміщення, обов`язок виселення без надання іншого жилого приміщення поширюється і на неповнолітніх дітей осіб, які його самовільно зайняли.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16 лютого 2023 року у справі № 754/3269/20.

20 вересня 2018 року відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 33).

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідачів у спірній квратирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази.

У матеріалах справи міститься довідка ЖБК «Більшовик-7» від 30 липня 2023 року, з якого вбачається, що з 01 грудня 2017 року у квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не проживають, а проживають зі своєю матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 01 грудня 2017 року до тепер (а.с. 27).

Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом підлягає задоволенню.

З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 2147 гривень 20 копійок судового збору, по 1073 гривні 60 копійок з кожного.

Керуючись ст. 405 ЦК України, статтями 9, 43, 61, 65, 71, 72, 98, 99, 109, 116 ЖК України, ст. 47 Конституції України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 223, 259, 263-265, 268, 272, 280-289 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) в особі законного представника ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ( АДРЕСА_4 ) в особі законного представника ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_5 ( АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), Солом`янська районна в м. Києві державна адміністрація Служба у справах дітей (м. Київ, просп. Повітрофлотський, 41) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Визнати ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 в особі законного представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) 1073 гривні 60 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_4 в особі законного представника ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) 1073 гривні 60 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 29 лютого 2024 року.

Суддя: