Дата документу 21.02.2024 Справа № 314/492/24
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №314/492/23 Головуючий у 1-й інстанції: Свідунович Н.М.
Провадження №22-ц/807/635/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаряПодліянової Г.С., Дашковської А.В., Маловічко С.В., Камалової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2024 року про відмову у забезпеченні позову за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви в порядку ст. ст. 149-150 ЦПК України.

Заява мотивован тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20 травня 2023 Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому районі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із 1/2 частини житлового будинку, земельної ділянки, суми невиплаченої заборгованості по заробітній платі.

ОСОБА_1 є внутрішньо-переміщеною особою із м. Куп`янська Харківської області, що підтверджується довідкою від 16 вересня 2022 року №2323-, проживала за місцем реєстрації померлого брата, доглядала за ним, забезпечувала продуктами, ліками, оскільки той перебував у безпорадному стані через діагностоване йому онкологічне неоперабельне захворювання. Вона звернулась до державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата.

13 січня 2024 року нотаріусом повідомлено про встановлення нею іншого спадкоємця за законом за правом представлення-онука спадкодавця громадянина ОСОБА_3 , 2005 року народження. За весь час хвороби спадкодавця ОСОБА_3 жодного разу діда не провідав, не телефонував, не цікавився станом його здоров`я, родинних стосунків не підтримували. Вона вважає за справедливим її право на зміну черговості одержання права спадкування з другої черги на першу та у подальшому вирішення питання щодо поділу спадкового майна в рівних частинах з іншим спадкоємцем, якщо його право на спадкування знайде документальне підтвердження. З таким позовом вона має намір звернутися до суду, для підготовки якого та збору деяких доказів потрібен час.

Просила суд вжити заходи про забезпечення позову до подання позовної заяви, заборонити Вільнянській державній нотаріальній конторі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії, направлені на оформлення спадкових прав та видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадковій справі №70924357, зареєстрований 12 липня 2023 року в Спадковому реєстрі, номер у нотаріуса 177/2023.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено .

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення судом норм процесуального права просить скасувати ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2024 рокуі ухвалити нове судове рішення, яким вжити заходи про забезпечення позову до подання позовної заяви, заборонити Вільнянській державній нотаріальній конторі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії, направлені на оформлення спадкових прав та видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадковій справі №70924357, зареєстрований 12 липня 2023 року в Спадковому реєстрі, номер у нотаріуса 177/2023.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що державним нотаріусом може бути вчинено нотаріальну дію видачу свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю першої черги за правом представлення, а вона має намір звернутися до суду з позовом про зміну черговості спадкування, тому існує реальна загроза, що невжиття заходів забезпечення позову до вирішення спору по суті (шляхом заборони у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 ) може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист порушених прав позивача ( у разі задоволення позову), за захистом яких вона має намір звернутися до суду. Згідно з підпункту 4.13 пункту 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, видача свідоцтва про право на спадщину може бути відкладена у разі витребування нотаріусом відомостей або документів від фізичних або юридичних осіб, при цьому строк, на який може бути відкладено видачу свідоцтва про право на спадщину, не може перевищувати одного місяця, необхідності отримання нотаріусом від заінтересованих осіб згоди на подачу спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини, заяви про прийняття спадщини згідно з вимогам частини другої статті 1272 ЦК України. За обгрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом. Вважає, що у разі, якщо до отримання нею письмової відмови нотаріуса та розгляду справи про зміну черговості спадкування, державним нотаріусом буде видано свідоцтво про право на спадщину, то фактично вона не зможе захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, оскільки спадкове майно може перейти до третіх осіб. В даному випадку застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони нотаріусу вчиняти нотаріальну дію видачу свідоцтва про право на спадщину, є адекватним та ефективним способом забезпечення позову. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно вказаних обставин не врахував і постановив необґрунтовану ухвалу.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України, до суду не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до вимог процесуального закону до апеляційного суду не з`явився.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи не перешкоджає розгляду справи.

При цьому, колегія суддів зауважує, що Європейський суд з прав людини у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain", рішення від 7 липня 1989 року, заява №11681/85, п. 35) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Апеляційний суд виходить з того, що якщо сторони та/або їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін чи їх представників, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, та, зважаючи на межі розгляду справи в суді апеляційної інстанції (стаття 367 ЦПК України), апеляційний суд вважає за потрібне розглянути справу в даному судовому засіданні.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав, які б свідчили, що невжиття заявлених заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

З таким висновком погоджується апеляційний суд виходячи з наступного.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (частина друга статті 149 ЦПК України).

У статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина третя статті 150 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, зокрема предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. У заяві можуть бути зазначені кілька заходів забезпечення позову, що мають бути вжиті судом, із обґрунтуванням доцільності вжиття кожного з цих заходів (пункти 3, 4 частини першої, частина п`ята статті 151 ЦПК України).

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинен враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) вказано, що «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Також заходи забезпечення позову повинні узгоджуватися з предметом та підставами позову, а особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане Вільнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Запорізькому району Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про що складено актовий запис №360. В свідоцтві про смерть зазначено місце смерті село Матвіївка Вільнянський район Запорізька область (а.с.19).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №24 видане КНП «Вільнянський ЦПМСД» ВМР 20 травня 2023 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, номер витягу 73168469 від 12 липня 2023 року виданого Вільнянською державною нотаріальною конторою, зареєстрована спадкова справа у спадковому реєстрі за номером 70924357, за номером у нотаріуса 177/2023, за місце заведення: Запорізька область, Запорізький район, Вільнянська державна нотаріальна контора 12 липня 2023 року, Спадкодавець: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.21).

Заявниця ОСОБА_1 є рідною сестрою ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Галини серії НОМЕР_2 , свідоцтвом про укладення шлюбу ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 , свідоцтвом про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 (а.с.16-18).

Відповідно до довідки внутрішньо переміщеної особи виданої Виконавчим комітетом Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 16 вересня 2022 року ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання/перебування: АДРЕСА_1 (а.с.14).

Як вбачається з матеріалів справи, 31 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви, в обґрунтування заяви зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 виник спір щодо спадкового майна після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 , її брата та онука останнього. Після її звернення до нотаріальної контори, нотаріус повідомила ОСОБА_1 в усному порядку про встановлення нею іншого спадкоємця за законом за правом представлення онука спадкодавця ОСОБА_3 .. Вважає, що вона має першочергове право на спадкування після смерті брата, оскільки вона проживала разом з братом за місцем його реєстрації та доглядала за ним до самої смерті, натомість онук ніяких дій щодо піклування свого діда не вчиняв, а тому має намір звернутися до суду із позовною заявою про зміну черговості спадкування.Просила суд вжити заходи про забезпечення позову до подання позовної заяви, заборонити Вільнянській державній нотаріальній конторі Запорізької області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які нотаріальні та реєстраційні дії, направлені на оформлення спадкових прав та видачу свідоцтв про право на спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у спадковій справі №70924357, зареєстрований 12 липня 2023 року в Спадковому реєстрі, номер у нотаріуса 177/2023 (а.с.3-7).

Як вбачається із даною заяви, ОСОБА_1 має намір звернутися до суду з позовною заявою про зміну черговості спадкування, проте остання не зазначає, яким чином, у разі задоволення її вимог, без вжиття зазначених заходів забезпечення позову, унеможливить чи ускладнить виконання судового рішення, для виконання заявлених позивачем вимог компетентними органами, у разі задоволення позову, достатнім є лише судове рішення, що набрало законної сили.

Водночас окрім посилань на загальні норми процесуального права про забезпечення позову, заява не містить мотивів співвмірності застосованих заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову, підстав обмеження прав та інтересів суб`єктів правовідносин.

Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на потенційну можливість вчинення дій, що створять перешкоди до виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Окрім того, судом враховується, що згідно ч. 2 ст. 8-1 Закону України «Про нотаріат» встановлена заборона будь-якого втручання в діяльність нотаріуса, зокрема з метою перешкоджання виконанню ним своїх обов`язків.

Відповідно до підпункту 4.13 пункту 4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, за обґрунтованою письмовою заявою заінтересованої особи, яка звернулась до суду, та на підставі отриманого від суду повідомлення про надходження позовної заяви заінтересованої особи, яка оспорює право або факт, про посвідчення якого просить інша заінтересована особа, вчинення нотаріальної дії зупиняється до вирішення справи судом.

Отже, чинним законодавством України прямо передбачений обов`язок нотаріуса зупинити нотаріальне провадження, тобто тимчасово припинити вчинення нотаріальних дій на невизначений строк, за умови надходження від заінтересованої особи відповідної заяви та надання доказів звернення до суду з позовною заявою.

Доказів звернення ОСОБА_1 з відповідною заявою до нотаріуса про перебування на розгляді Вільнянського районного суду Запорізької області поданої нею позовної заяви та зупинення у зв`язку з цим вчинення відповідних нотаріальних дій, а також відмови нотаріуса у прийнятті такої заяви, суду надано не було.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснила, що вона відповідного позову до суду першої інстанції ще не подавала.

З огляду на викладене, враховуючи наявність спеціальної правової норми, яка імперативно визначає підставу обов`язкового зупинення нотаріусом вчинення нотаріальних дій на підставі письмової заяви позивача, як заінтересованої особи, суд приходить до висновку про недоведеність заявником (позивачем) того, що не вжиття судом обраного ним заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення її позовних вимог, оскільки позивач не скористалася наданим їй правом особисто здійснити захист свого інтересу у зазначений вище спосіб.

Доводи апеляційної скарги про те, що існують підстави вважати, що рішення суду може істотно ускладнити чи неуможливити ефективний захист її прав є безпідставними, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях і не містять об`єктивних підстав для необхідності застосування заявлених позивачем заходів забезпечення позову у даній справі.

Таким чином, суд першої інстанції приймаючи до уваги відсутність належного обгрунтування позивачем обраного ним заходу забезпечення позову з точки зору гарантування ефективного захисту його прав дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову відповідно до вимог ч. 1 ст. 149 ЦПК України.

Інші твердження апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваної ухвали.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, й міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції дотримався вимог процесуального закону, а тому оскаржувана ухвала як законна підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-383, 390 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 02 лютого 2024 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 22 лютого 2024 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Дашковська А.В. Маловічко С.В.