Справа №442/8385/23
Провадження №2/442/181/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої судді Павлів З.С.,

з участю секретаря судового засідання Голяк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області та ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом,

встановив:

21.11.2023 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько. 21.02.2023 приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Г.І. зареєстровано в Спадковому реєстрі спадкову справу №70295595. 23.08.2023 він звернувся до приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Львівської області Стадник Г.І. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, а саме: на частку у квартирі АДРЕСА_2 . У відповідь на вказану заяву зазначеним нотаріусом винесено постанову №96/02-14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка була матір`ю його батька ОСОБА_3 , і відповідно, його бабусею, склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Першої Дрогобицької нотаріальної контори Кушнір О.І., відповідно до його належне їй майно, з чого б воно не складалось та де б воно не було, і все те, на що вона за законом матиме право і що буде належати їй на момент смерті заповіла ОСОБА_3 . До складу спадкового майна після смерті ОСОБА_4 увійшла також і квартира АДРЕСА_1 . Після смерті своєї матері ОСОБА_4 , ОСОБА_3 через довготривалу складну хворобу та часті і тривалі госпіталізації не мав можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом та належним чином зареєстрували за собою право власності на спадкове майно на вищевказану квартиру. Незважаючи на те, що ОСОБА_3 через тривалу хворобу не оформив за собою права власності на зазначену вище квартиру, він в силу положень ч.3 ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, так і після її смерті постійно був зареєстрованим та проживав в квартирі АДРЕСА_1 і заяви про відмову від спадщини не подавав. З таких підстав, для захисту своїх спадкових прав змушена звертатись до суду.

Ухвалою судді від 24.11.2023 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 18.12.2023. Встановлено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Витребувано від приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г.І. спадкову справу №12/2023, спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою суду від 18.12.2023 підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду на 18.01.2024. Задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків та витребувано від приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Мандзілевської Т.С. належним чином завірену копію спадкової справи №82/2022, відкритої після смерті ОСОБА_4 .

На підставі ухвали суду від 18.01.2024 повторно витребувано від приватного нотаріуса Дрогобицького нотаріального округу Мандзілевської Т.С. належним чином завірену копію спадкової справи №82/2022 відкритої після смерті ОСОБА_4 , а також витребувано від приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г.І. спадкову справу №12/2023, спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Залучено до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Мандзілевської Т.С. та приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г.І. Розгляд справи відкладено на 02.02.2024 року о 10/30 год.

Ухвалою суду від 02.02.2024 залучено до участі в справі співвідповідача ОСОБА_2 . Повторно витребувано від приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г.І. спадкову справу №12/2023, спадкодавець ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник позивача адвокат Лучків А.В. подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує повністю, просить такий задоволити.

Представник Територіальної громади в особі Дрогобицької міської ради Львівської області подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з приводу задоволення позову покладається на думку суду.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнає.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Відповідно до ст.15ЦК України кожна особамає правона захистсвого цивільногоправа уразі йогопорушення,невизнання абооспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов - це вимога позивача до відповідача, спрямована через суд, про захист порушеного або оспорюваного суб`єктивного права та охоронюваного законом інтересу, яке здійснюється у визначеній законом процесуальній формі.

Основними елементами, що визначають сутність будь-якого позову (індивідуалізуючи ознаки позову) являються предмет і підстава.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача.

Позивач звертаючись до суду з позовом самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача про яке ним зазначається в позовній заяві здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги

При ухваленні рішення суд має з`ясовувати яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Так, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі-Конвенція), кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У такий спосіб здійснюється "право на суд", яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати "вирішення" спору судом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Право на доступ до суду має" застосовуватися на практиці і бути ефективним".Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права". Суворе трактування національним законодавством процессуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду.

Наведене вище відповідає висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду наведеному у постанові від 08 квітня 2020 року (справа №761/41071/19, провадження № 61-2192св20 ).

Згідно висновку наведеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту (справа № 917/1739/17, провадження № 12-161гс19).

Встановлено, що ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що стверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 .

Згідно зі Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_1 , звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька.

Постановою приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Стадник Г.І. від 06.10.2023 відмовлено ОСОБА_1 у видачі Свідоцтвом про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , а саме на частку в квартирі АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу.

Як вбачається із заповіту ОСОБА_4 заповіла усе належне їй майно ОСОБА_3 .

З медичної документації вбачається, що ОСОБА_3 за життя хворів.

Згідно зі Свідоцтва на право на квартиру (будинок) від 31.04.1995 квартира АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_2 .

З представленої суду приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу Мандзілеською Т.С. копії спадкової справи вбачається, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 .

Згідно статей 16 та 328 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Як встановлено ст.1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб спадкоємців. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом має той з подружжя, який його пережив, а також діти та батьки спадкодавця.

У відповідності до вимог ч.2 ст.1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Положеннями ч.1 ст.1296 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст.66-69 Закону України "Про нотаріат", п. 4.15 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції У країн 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до п.2, 3 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення.

Вимогами ст.392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу, а також визнання позову іншим спадкоємцем, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 206, 264, 430 ЦПК України, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Павлів З.С.