Провадження № 2/359/742/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.

при секретарі - Івковій Д.Л.,

за участі позивача - ОСОБА_1 ,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, інфляційних втрат та трьох процентів річних

В С Т А Н О В И В :

07.11.2023 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області засобами поштового зв`язку надійшов позов ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованість за договором позики (розписці) у розмірі 181108 гривень, інфляційні втрати за весь час прострочення у розмірі 47498 гривень 60 копійок та 3% річних у розмірі 9579 гривень 38 копійок та суму витрат, понесених на сплату судового збору (а.с.1-5).

Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. 03.11.2021 ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 6000,00 доларів США, що підтверджується розпискою від 03.11.2021, відповідно до якої зобов`язався повернути заборгованість частинами: 1000 доларів США з 20 по 25 листопада 2021 року; 1000 доларів США з 25 по 30 листопада 2021 року, 2000 доларів США до 31 грудня2021 року, 1000 доларів США до 20 січня 2022 року та 1000 доларів США до 30 січня 2022 року. Як стверджує позивач, відповідач мав повернути всі одержані кошти до 30.01.2022, проте повернув лише 1000 доларів США 25.11.2021. Протягом листопада-грудні 2021 року між сторонами велася переписка у месенджері Телеграм, згідно з якою відповідач підтверджував наявність боргу та обіцяв повернути, проте після сплину терміну повернення , видалив переписку та встановив налаштування, при яких переписка автоматично видаляється через 1 день. 16.08.2023 позивач направив на адресу відповідача претензію з проханням сплатити суму боргу протягом 30 днів, відповідь на яку не отримав.

Позивач просить стягнути з відповідача залишок боргу 5000 доларів США з урахуванням курсу США станом на 30.10.2023 36,4216 грн., що становить 182108 гривень, а також нараховане ним за весь період інфляційне збільшення 47498,60 гривень (182108х1.260827 - 182108) та 3% річних в розмірі 9579,38 гривень (182108 х3% х 640 днів про прострочення - 365).

13.12.2023 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив (а.с.44-50), за змістом якого просить відмовити в повному обсязі в задоволенні позову ОСОБА_1 . Заперечуючи проти прозову, відповідач зазначив, що у позові невірно викладаються фактичні обставини, як вбачається з розписки від 03.11.2021 він не отримував грошові кошти у позику та не позичав у ОСОБА_1 6000,00 доларів США. Розписка не підтверджує факт отримання ОСОБА_2 будь-якої грошової суми від будь-якої особи, у тому числі від позивача. Зі змісту розписки неможливо установити, чи відбулася передача певної суми коштів ОСОБА_2 , зі змісту розписки не вбачається отримання ОСОБА_2 , позики; розписка містить зобов`язання повернути борг в розмірі 6 000 (шість тисяч) доларів, однак розписка не містить зобов`язання повернути такий борг ОСОБА_1 ; розписка не містить чіткої валюти грошових коштів, зокрема, сума боргу виражена в доларах, однак не зрозуміло якої країни (Австралії, Белізу, Канади, Нової Зеландії, Намібії, Сінгапуру, Сінт-Естатіусу, Саба, Східного Тимору, Пуерто Рико, Панами, Палау, Брунею, Бонайре, Британських Віргінських островів, Багам, Бермуд, Маршаллових островів, Соломонових островів, Сполучених Штатів Америки, Сальвадору, Еквадору, Тайваню, Гонконгу, Зімбабве, Фіджі, Мікронезії, Теркс і Кайкос, Ямайки чи низки інших країн); в розписці вбачаються неузгодженості відносно дати повернення грошових коштів: 30.12.2021 чи 30.01.2022.

З урахуванням викладеного зазначає, що розписка від 03.11.2021 не підтверджує факт укладення договору позики між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Посилаючись на практику Верховного Суду зазначає, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. При цьому, факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця. Досліджуючи боргові розписки чи інші письмові документи, суд для визначення факту укладення договору повинен виявляти справжню правову природу правовідносин сторін незалежно від найменування документа та, залежно від установлених результатів, зробити відповідні правові висновки.

За твердженням відповідача позовні вимоги про стягнення заборгованості, які мотивовані існуванням між сторонами правовідносин за договором позики, є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з цим задоволенню не підлягають.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16.11.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду (а.с. 24).

У судовому засіданні позивач повністю підтримав позовні вимоги, зазначив, що був знайомий з відповідачем, був з ним у хороших відносинах. У листопаді 2021 року відповідач звернувся до нього з проханням позичити кошти в сумі 6000 доларів США, необхідні на ремонт в СТО. Він передав 6000 доларів відповідачу, який обіцяв повернути кошти частинами до 30.01.2022. Розписку складав сам відповідач, він не втручався. 1000 доларів відповідач йому повернув, у зв`язку з цим він зробив на розписці відмітку про повернення коштів.

Представник відповідача, а також відповідач, явку якого для дачі особистих пояснень було визнано обов`язковою, у судовому засіданні позов не визнали, заперечували проти його задоволення. Відповідач пояснив, що до нього звернувся його товариш з проханням позичити 5-6 тисяч доларів США. В нього таких коштів не було. В розмові з позивачем він сказав, що його другу потрібні кошти, на що позивач відповідав, що дає кошти під процент 1000 доларів США. Він повідомив це своєму товаришу, той погодився, сказав, що в нього безвихідна ситуація. Вони зустрілися з позивачем, той передав йому конверт, в який він не заглядав. Позивач повідомив йому, що свою тисячу вже взяв. Конверт він передав товаришу, кошти давалися на два роки. Потім позивач повідомив, що гроші треба терміново повернути. Він погодився написати розписку та віддав позивачу 1000 доларів США. Позивач почав йому телефонувати щодо повернення коштів. Він позичив у кума кошти та віддав усю суму 5000 доларів США позивачу. Він не вернув увагу на розписку, яка залишилася у позивача, оскільки не зазначав, що він брав кошти та, що має їх повернути позивачу.

Представник відповідача ОСОБА_3 звернув увагу, що за період з моменту оголошення воєнного стану нарахування інфляційних витрат та 3% не стягується.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_2 отримав у позивача ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 6000 доларів США, які відповідно до складеної ним 03.11.2021 року розписки зобов`язався повернути частинами: 1000 доларів США з 20 по 25 листопада 2021 року; 1000 доларів США з 25 по 30 листопада 2021 року, 2000 доларів США до 31.12.2021 року, 1000 доларів США до 20 січня 2022 року та 1000 доларів США до 30 січня 2022 року (а.с.7).

Факт складання розписки від 03.11.2021 визнаний відповідачем, як і не заперечується той факт, що він звернувся до позивача з проханням отримати у борг кошти в сумі 6000 доларів США з подальшим їх поверненням.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до частин першої та другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Таким чином, розписка відповідача про отримання в борг грошових коштів, є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно дост.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ч.1 ст.527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.545 Цивільного кодексу України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Крім того, за змістом ч.3, 4 цієї статті наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Суд критично оцінює пояснення відповідача, що він не рахував передані йому позивачем кошти, оскільки він отримував їх на прохання свого товариша, а тому не знає фактично переданої суми, а також, що між ним та позивачем була домовленість про позику на більш тривалий термін 2 роки, та що розписка була складена не в день передачі коштів, а пізніше на вимоги позивача.

Так, договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли у належній формі усіх істотних умов договору.

Твердження відповідача, що між сторонами не було досягнуто істотних умов договору позики, спростовуються змістом складеної відповідачем власноруч розписки від 03.11.2021, відповідно до якої він зобов`язався повернути кошти у сумі 6000 (шість тисяч доларів) частинами у зазначені в розписці строки, у тому числі останній платіж до 23.01.2022.

Та обставина, що в розписці зазначено, що відповідач зобов`язується повернути борг в розмірі кошти 6000 (шість тисяч доларів) частинами до 30.12.2021, не спростовує встановленого судом на підставі складеного письмового документа розписки, що фактично кошти підлягали поверненню частинами: 1000 доларів США з 20 по 25 листопада 2021 року; 1000 доларів США з 25 по 30 листопада 2021 року, 2000 доларів США до 31.12.2021 року, 1000 доларів США до 20 січня 2022 року та 1000 доларів США до 30 січня 2022 року (а.с.7).

Та обставина, що кошти передавалися саме у доларах США, фактично визнано відповідачем та ним не спростовано, оскільки саме у цій валюті здійснювалося повернення боргу, що визнано сторонами, та підтверджується застереженням, зробленим позивачем на розписці про одержання 1000 (знак доларів США) (а.с.7).

Заперечення відповідача, що кошти надавалися у позику іншій особі та під проценти в розмірі 1000 доларів США, що були утримані позивачем із суми позики, жодним належним і допустимим доказом не доведено.

У цьому зв`язку суд звертає увагу, що в силу вимог ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини.

Заперечення відповідача щодо повернення усієї зазначеної у розписці суми коштів 6000 доларів США двома платежами 1000 доларів США та 5000 доларів США, в частині останньої суми (5000 доларів США) жодним належним і допустимим доказом не підтверджується.

Згідно з твердженнями позивача відповідач не виконав зобов`язання в частині повернення залишку боргу в розмірі 5000 доларів США. Про це свідчить також та обставина, що оригінал розписки знаходиться у кредитора.

Суд враховує, що в силу вимог ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В силу вимог ч.2 ст.625 УК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із з цим, відповідно до п.18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦПК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Згідно з пунктом 3 Указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Строк дії воєнного стану було продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб Указом Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України №2119-ІХ від 15 березня 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні».

В подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та триває по цей час.

Крім того, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 1 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позову, а саме, з урахуванням вимог ст.13 ЦПК України, в межах заявлених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути гривневий еквівалент суми заборгованості за договором позики 5000 доларів, тобто з урахуванням офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, встановленого НБУ на дату складання позову та розрахунку 36,4216 грн. за 1 долар США, що менший за курс, встановлений на дату ухвалення рішення, а саме у визначеному позивачем розмірі 182108 гривень.

А також, з урахуванням вищенаведених вимог ч.2 ст.625 ЦК України п.18 Перехідних та прикінцевих положень ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню підлягають 3% річних за період з 31.01.2022 по 23.02.2022 включно в сумі 359 гривень 12 копійок: 5000 доларів США х 3% : 365 х 24 дні х 36,4216= 359,12.

В іншій частині позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, а також 3% річних за період з 24.02.2022 позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору 2391,85 грн. (а.с.6) підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: в розмірі 1% від загальної суму задоволених позовних вимог, що становить 1824 гривні 57 копійок ((182108,00+359,12)х 1%).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2,12,13,81,82,89,141,258,259,263-265,266,273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу за договором позики в розмірі 182108 гривень, 3% проценти річних в сумі 359 гривень 12 копійок, всього на загальну суму 182457 гривень 12 копійок (сто вісімдесят дві тисячі чотириста шістдесят сім гривень дванадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1824 гривні 57 копійок (одна тисяча вісімсот двадцять чотири гривні п`ятдесят сім копійок).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 23.03.2024.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів