Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/94/24
Провадження № 2/553/529/2024
У Х В А Л А

Іменем України

22.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді: Тимчука Р.І.,

за участю секретаря: Зубань Н.Л.,

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_2 ,

представника відповідача: ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання відповідача ОСОБА_4 про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, ?

УСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Полтави знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Від представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_3 20.03.2024 року надійшло до суду клопотання про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, оскільки відповідач перебуває на військовій службі в складі Збройних Сил України, у зв`язку з чим він не може приймати участь у даній цивільній справі.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Горбенко П.В. вказали, що заперечують проти задоволення клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила задовольнити.

Суд, вивчивши клопотання про зупинення, заслухавши думку сторін, не вбачає підстав для зупинення провадження у справі з огляду на наступне.

Водночас суд бере до уваги, що приписи пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України мають своєю метою захист процесуальних прав учасника цивільного процесу, який перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан. Вони покликані забезпечити об`єктивний розгляд справи.

Разом з цим, швидке та ефективне вирішення спору щодо стягнення аліментів на утримання дитини є гарантією захисту права дитини на гідне утримання і всебічний розвиток, а виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину передбачене законом та є формою участі батька або матері, що проживає окремо від дитини, в її утриманні з метою забезпечення дитині гармонійного розвитку. Стягнення аліментів на дитину не може вважатися порушенням права платника аліментів, оскільки є його обов`язком відповідно до вимог закону.

Суд також ураховує, що відповідачу була надана можливість повною мірою реалізувати процесуальні права учасника справи. Відповідач повідомлявся судом належним чином про дату та час судового засідання. Суд, зазначаючи конкретні позовні вимоги до відповідача щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, письмово роз`яснював, що в разі неможливості прибути в судове засідання він має право направити на адресу суду заяву із висловлюванням думки щодо позову, надати відзив та заперечення по справі.

Таким чином, відповідач у разі неможливості прибути в судове засідання не позбавлений права: надіслати на адресу суду поштовим зв`язком відзив та докази, які є необхідними для розгляду справи, письмово викладену позицію щодо позовних вимог та інших питань, як процесуального характеру (заяви, клопотання тощо), так і тих, що стосуються розгляду справи по суті; брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, в тому числі, з використанням власних технічних засобів; направити повноважного представника.

Відповідно до матеріалів справи, відповідач вказаними правами скористався, його представник направила до суду відзив (а.с. 15-88), в якому вказала про часткове визнання позову відповідачем,. Представник приймала участь у судовому засіданні 05.02.2024 року. Тому суд приймає до уваги, що відповідач ОСОБА_4 має представника ОСОБА_3 , яка представляє його інтереси в суді при розгляді справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що не зупинення провадження у справі за таких обставин не обмежує процесуальних прав відповідача, й, окрім того, не може превалювати над інтересами його рідної дитини, натомість фактично виступає гарантією захисту права дитини на гідне утримання і всебічний розвиток, забезпечені державою.

Адже в силу норм Конституції України, які є нормами прямої дії, людина, її життя і здоров`я визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (стаття 3). Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Дитинство охороняється державою (стаття 51).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (стаття 7 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Суд також враховує, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

При цьому, суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У справі Bellet v. France рішення від 25.03.1992 року (заява № 13343/87) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Запровадження воєнного стану та оголошення мобілізації зумовлюють суттєві зміни в розгляді судових справ, в яких військовослужбовці виступають стороною. Проте правове регулювання судового провадження за участю військових не завжди відповідає поточному стану справ, а в деяких випадках сам судовий розгляд може бути заблокований.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом учинення процесуальних дій під час розгляду справи з визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому її розгляду, та передбачити усунення яких неможливо.

Підстави та порядок зупинення провадження у справі визначений положеннями статтей 251 та 252 ЦПК України. Приписами вказаних статтей процесуального закону визначені обов`язкові підстави для зупинення провадження у справі (ст. 251 ЦПК України) та підстави за яких суд має право зупинити провадження у справі (ст. 252 ЦПК України).

Як на підставу для зупинення провадження у даній справі представник відповідача послався на той факт, що відповідач перебуває у Збройних Силах України.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі, зокрема, перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому, п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стані з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжений.

Суду, як докази необхідності зупинення провадження у справі надано довідку представником відповідача від 20.05.2022 року, в якій вказано, що ОСОБА_4 перебуває на військовій службі з 19.04.2022 року. Також надано довідку за 02.12.2022 року, де вказано, що відповідач по справі в період 31.07.2022 року по 10.08.2022 року, з 11.08.2022 року по 02.12.2022 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України в Донецькій області.

Суд звертає увагу, що позов надійшов до суду 12.01.2024 року. Представником відповідача надано довідку від 18.01.2024 року, в якій вказано, що її чоловік ОСОБА_4 був призваний в ЗСУ 19.04.2022 року під час мобілізації. Дана довідка видана ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суд, дослідивши вищевказані докази зазначає, що така підстава для зупинення провадження у справі як введення у державі воєнного стану вищевказаними нормами не передбачена, відповідачем та його представником не надано доказів залучення відповідача до заходів національного спротиву у складі воєнізованого формування після пред`явлення позову (тобто після 12.01.2024 року), необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, тобто не надано доказів перебування у військовій частині, яка переведена на воєнний стан та виконує бойові завдання у зоні бойових дій, а надано довідки за 2022 рік.

Верховний Суд сформулював позицію, за якою для зупинення судом провадження у справі з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема беруть участь у виконанні бойових завдань. Зокрема, в ухвалах Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 14.12.2022 по справі № 757/5240/16-ц, від 29.08.2022 по справі № 461/5209/19, від 29 серпня 2022 року по справі № 461/5209/19, від 21.12.2022 року по справі № 456/2541/19 та в інших.

Відповідно до частини 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ст. ст. 76, 77 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав осіб, а в даному випадку забезпеченню інтересів дитини, її правової визначеності, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав. Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, порушити встановлений порядок роботи суду або ускладнити належний процесуальний перебіг розгляду справи.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Суд звертає увагу на той факт, що відповідач має можливість ефективного використання своїх процесуальних прав через представника або в режимі відеоконференції, із матеріалів справи вбачається, що відповідач користується допомогою представника. Будь-які обставини, які унеможливлювали або ускладнювали участь представника відповідача у розгляді цієї справи відсутні, відповідач частково визнає позов, про що зазначено у відзиві.

Отже, самі по собі довідки про перебування сторони на військовій службі, у складі Збройних Сил України, не є достатніми для зупинення провадження по справі. Прецедентна практика Верховного Суду вимагає від сторін надання доказів залучення особи до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, переведення конкретної військової частини на військовий стан тощо.

Оскільки, надані представником відповідача довідки не містить інформації про переведення на воєнний стан або залучення до виконання завдань у зоні бойових дій військовою частиною, в якій відповідач перебуває на військовій службі після пред`явлення позову до суду його дочкою (12.01.2024 року), не надано підтвердження перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, клопотання про зупинення провадження у справі не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 43, 49, 251, 253, 258, 260, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_4 про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 22.03.2024 року.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави Р. І. Тимчук