Справа №705/6702/23
2-з/705/7/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шалару Олексія Ілліча про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебувають матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

16.02.2024 до суду надійшла заява представника позивача адвоката Шалару Олексія Ілліча про забезпечення позову шляхом накладення арешту на депозитні рахунки, які належать ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відкриті в АТ «Ощадбанк» - до набрання законної сили судовим рішенням у справі.

Заява обґрунтована тим, що 30 вересня 2017 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено шлюб. Подружнє життя не склалося, тому 07.08.2023 рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області вищевказаний шлюб було розірвано. На сьогоднішній день залишилося не вирішеним питання щодо розподілу спільного майна подружжя, яке складається з депозитного рахунку № НОМЕР_1 , що був відкритий в ТВБВ №10023/0349 ІІ типу філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» на ім`я ОСОБА_2 .

Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі може істотно ускладнити виконання рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звертається до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, суддя вважає, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1 та 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Також судом враховується правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19), що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої палати ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що в даному випадку такий захід забезпечення позову як накладення арешту на банківський рахунок відповідача не є співмірним та відповідним позовним вимогам, а також необхідним для захисту прав та законних інтересів позивача, оскільки в разі його застосування не буде забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також може призвести до безпідставного втручання в право особи на вільне володіння майном та порушення прав та інтересів відповідача.

Судом перевірено аргументованість заяви щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено існування реальної загрози, що має очевидний та об`єктивний характер, за якої невжиття саме таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви представника позивача про забезпечення позову, оскільки вона є безпідставною та необґрунтованою. При цьому слід роз`яснити, що заявник не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді в разі належного обґрунтування вимоги про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258-261, 353 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Шалару Олексія Ілліча про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Піньковський