Провадження № 2-др/947/22/24
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,
за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.
представника відповідачів адвоката Субботіної Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Левіт В.С. поданої в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат витрачених стороною позивача по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,-
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23.01.2024 було задоволено частково позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у вільному проходу на частину земельної ділянці по АДРЕСА_1 яка рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц визначена у загальне користування всіх співвласників, зі сторони АДРЕСА_1 , шляхом надання ключів від існуючої вхідної калитки або у випадку відмови у примусовому демонтуванні вхідної калитки за рахунок ОСОБА_2 , а також зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати вільному проходу ОСОБА_1 до частини земельної ділянки яки виділена у її користування згідно опису та площі визначеної рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц для встановлення спільних меж і межових знаків задля відокремлення частини земельної ділянки яка виділена у користування ОСОБА_1 рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц.

Крім того рішенням було відмовлено у задоволенні вимог про демонтування будь-яких конструкцій і споруд на частини земельної ділянки яки виділена ОСОБА_1 у користування згідно опису та площі визначеної рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц.

24.01.2024 від представника позивач ОСОБА_1 адвоката Левіт В.С. подана заява, у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, про стягнення на користь позивачки з відповідачів, у рівної частки,сплачені витрати у розмірі 3 666,00 грн. на встановлення спільних меж а також 20000,00 грн., витрат на правничу допомогу і 1073,6 грн. витрачених на сплату судового збору.

В якості доказів понесених судових витрат подано акт приймання-передачі послуг від 23.01.2023 за договором про надання правничої допомоги від 11.08.2023 р., за змістом якого перелічені послуги надані адвокатом при розгляді справи у суді першої інстанції та вартість наданих послуг у розмірі 20 000 грн. До матеріалів справи було надано договір про надання про надання правничої допомоги від 11.08.2023 р.

Представником відповідачів було надано письмове заперечення щодо стягнення судових витрат в якому визначена позиція щодо необґрунтованості розміру судових витрат на правничу допомогу, без урахування як факту часткового задоволення позовних вимог ( у меншої з заявлених частин ), при цьому судом було застосовано принцип « суд знає закон» та навіть у задоволеної частині змінені умови ефективного захисту, розмір судових витрат на оплату судового збору також не враховує часткове задоволення позовних вимог а витрати на встановлення спільних меж взагалі не мають відношення до судових витрат.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Згідно вимог п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 року у справі "East/West Alliance Limited проти України", заява №19336/04 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно постанові від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц Верховним Судом визначено наступна правова позиція - при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони.

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення.

Аналізуючи у сукупності вимоги статей 81, 141 ЦПК України суд оцінює що саме на сторону яка заявляє відповідні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу покладається і тягар їх доведеності належними та допустимими доказами.

У даному випадку суд враховує, що 25 серпня 2023 року з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою АДРЕСА_1 , опис та площа, якої визначена рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц, до суду звернулась ОСОБА_1 .

Судом було запропоновано позивачу та його представнику визначитись із конкретними вимогами щодо захисту своїх прав та згідно заяви про зміну позовних вимог позивачем та її представником було зазначено що усунення перешкод повинно відбуватись шляхом демонтування вхідної калитки домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 зі сторони АДРЕСА_1 з боку приміщень, які належать ОСОБА_2 за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; демонтування будь-яких конструкції та споруд, а саме та не виключно - внутрішніх парканів, калитки та інші споруди за адресою АДРЕСА_1 , які перешкоджають ОСОБА_1 вільному проходу та користуванню земельною ділянкою, опис та площа якої визначена Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2022 року у справі №520/10806/15-ц за рахунок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а саме земельної ділянки площею 260м2, яка складається з ділянки № НОМЕР_1 площею 99 м2 з приляганням до фасадної зовнішньої межі ділянки, що включає площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А» з прибудовами та господарськими будівлями з урахуванням площі під частиною житлового будинку з прибудовою; ділянки № НОМЕР_2 площею 145 м2; 1/2 частки земельної ділянки № НОМЕР_3 загального користування площею 31м2; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 вільному проходу та користуванню земельною ділянкою, опис та площа якої визначена Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2022 року у справі №520/10806/15-ц, а саме земельної ділянки площею 260м2, яка складається з ділянки № НОМЕР_1 площею 99 м2 з приляганням до фасадної зовнішньої межі ділянки, що включає площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А» з прибудовами та господарськими будівлями з урахуванням площі під частиною житлового будинку з прибудовою; ділянки № НОМЕР_2 площею 145 м2; 1/2 частки земельної ділянки № НОМЕР_3 загального користування площею 31м2; зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 будь-яких перешкод у встановленні спільних меж, а також встановлення межових знаків на земельній ділянці за адресою, АДРЕСА_1 , опис та площа якої визначена Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 серпня 2022 року у справі №520/10806/15-ц, а саме земельної ділянки площею 260м2, яка складається з ділянки № НОМЕР_1 площею 99 м2 з приляганням до фасадної зовнішньої межі ділянки, що включає площу зайняту частиною житлового будинку літ. «А» з прибудовами та господарськими будівлями з урахуванням площі під частиною житлового будинку з прибудовою; ділянки № НОМЕР_2 площею 145 м2; 1/2 частки земельної ділянки № НОМЕР_3 загального користування площею 31м2.

Як було зазначено вище судовим рішенням було частково задоволені позовні вимоги та зобов`язано ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 у вільному проходу на частину земельної ділянці по АДРЕСА_1 яка рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц визначена у загальне користування всіх співвласників, зі сторони АДРЕСА_1 , шляхом надання ключів від існуючої вхідної калитки або у випадку відмови у примусовому демонтуванні вхідної калитки за рахунок ОСОБА_2 , а також зобов`язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати вільному проходу ОСОБА_1 до частини земельної ділянки яки виділена у її користування згідно опису та площі визначеної рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц для встановлення спільних меж і межових знаків задля відокремлення частини земельної ділянки яка виділена у користування ОСОБА_1 рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц.

Таким чином частково задоволення позовних вимог, та заперечення відповідачів проти розміру судових витрат заявлених стороною позивача дозволяє суду прийти до висновку, що критеріям пропорційності, обґрунтованості та справедливості будуть відповідати стягнення судового збору, у розмірі пропорційним задоволеної частині позовних вимог у сумі 715,72 гривні, які підлягають стягненню у рівних частках з відповідачів та витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 6 000 гривень, які підлягають стягненню з відповідачів у розмірі пропорційно задоволеним по кожному з них вимогам 4000 гривень з ОСОБА_2 та 2000 грн з ОСОБА_3 .

Водночас під час розгляду справи по суті витрати навстановлення спільних меж у розмірі 3 666,00 грн. було заявлено як матеріальна шкода у стягненні якої судом було відмовлено та у мотивувальної частині рішення обгрунтована підстава відмови а тому, зазначені витрати не можуть окремо розглядатись спочатку як матеріальна шкода а потім судові витрати. Крім того відсутня будь яке обґрунтування до яких саме судових витрат по даної справі відносяться вказані витрати, яки фактично були понесені під час виконання іншого рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 137,141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву адвоката Левіт В.С. поданої в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат витрачених стороною позивача по цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у загальному розмірі 4357,86 ( чотири тисячі триста п`ятдесят сім ) гривень 86 копійок , з яких 357,86 гривень - витрати по сплаті судового збору, 4000 гривень витрати на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 ( РНОКПП НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_5 ) судові витрати у загальному розмірі 2357,86 ( дві тисячі триста п`ятдесят сім ) гривень 86 копійок, з яких 357,86 гривень - витрати по сплаті судового збору, 2000 гривень витрати на правову допомогу.

В іншої частині вимог відмовити.

Повний текст додаткового рішення буде виготовлений судом протягом десяти днів з дня постановлення його резолютивної частини.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне додаткове рішення складено 01.03.2024.

Суддя Луняченко В. О.