Справа №345/5347/23
Провадження № 2/345/54/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.01.2024 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Калуші в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

в с т а н о в и в:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом.

Позов мотивує тим, що 09.05.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 584572738, який підписано електронним підписом позичальника. 28.11.2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» переходять права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 31.12.2020 додатковою угодою № 26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 168 від 11.01.2022 до договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 584572738. 20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 120013,13 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ ФК «ЄАПБ», ні а рахунки первісного кредитора.

07.08.2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2223881, який підписано електронним підписом позичальника. 05.05.2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №05052023, відповідно до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 05.05.2023 року до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 року ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48351,50 грн. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТзОВ ФК «ЄАПБ», ні а рахунки первісного кредитора.

Тому представник позивача змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача загальну суму заборгованості за договорами в розмірі 168364,63 грн., а також судові витрати.

Ухвалою суду від 24.10.2023 провадження у справі відкрито за правилами глави 10 ЦПК України, тобто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, а також встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

11.12.2023 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Долинкою О.А. подано до суду письмові пояснення, в яких зазначено, що відповідач вважає позовні вимоги недоведеними належними доказами і необґрунтованими. (а.с.74-80).

Щодо кредитного договору № 584572738, який укладено 09.05.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 , представник відповідача пояснює наступне: позивачем не надані будь-які докази на підтвердження коли саме і яким чином ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА" і ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" оформили передання права вимоги до Відповідача - акт прийому-передачі, реєстри, тощо, що спростовує доводи Позивача про передання таких прав вимог.

Також звертає увагу на підписи в договорі факторингу №28/1118-01 уповноваженої особи від імені клієнта ТОВ "МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА". Так, підпис у розділі 5 "Підписи сторін" виконаний ОСОБА_2 як директором, а на всіх інших наданих позивачем сторінках не зазначене ім`я і посада особи, що підписала договір, а сам підпис повністю відрізняється від підпису директора на сторінці 10 договору. За таких обставин вважає надану позивачем копію договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року сумнівною щодо її належності і допустимості як доказу у справі, яка доводить набуття ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" прав вимоги до Відповідача. Як наслідок представник відповідача вважає сумнівними і недоведеними доводи позивача про набуття ним прав вимоги до Відповідача на підставі договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, який був укладений між ним і ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС". Також представник відповідача зазначає, що відсутні докази оплати фактором клієнту за передання прав вимог до боржників, а за відсутності такої оплати права вимоги не вважаються переданими.

Крім того зазначає, що згідно із наданою позивачем копією паспорту споживчого кредиту продукту "Смарт" до договору №584572738 від 09.05.2021 року Відповідачу надавався кредит в сумі 22 000,00 грн., при цьому в позові зазначається про отримання Відповідачем коштів 21 984,12 грн. та наголошується, що жодних погашень по кредиту не було.

Представник відповідача в письмових поясненнях вказує, що матеріали справи не містять належного розрахунку заборгованості по процентах за кредитом - неможливо визначити періоди такого нарахування і яка процентна ставка застосовувалась при розрахунку. Також у справі відсутні докази надання (перерахування) Відповідачу кредитних коштів, що доводило б виникнення у нього зобов`язань і було б підставою для нарахування процентів взагалі.

З урахуванням викладеного, представник відповідача вважає, що вимоги ТОВ "ФК "ЄАПБ" кредитному договору №584572738 від 09.05.2021 року не підлягають задоволенню по.

Щодо кредитного договору № 2223881, який укладено 07.08.2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 , представник відповідача пояснює наступне: згідно з паспортом споживчого кредиту, який очевидно відноситься безпосередньо до договору №2223881 - сума кредиту становила 15 000,00 грн. Водночас, у паспорті споживчого кредиту, який наданий позивачем до додаткового договору від 07.10.2021 року до договору №2223881 сума кредиту вже вказана інша - 14 997,50 грн. Таким чином, незрозумілим є яку ж конкретно суму кредиту позивач вважає неповернутою і на яку з них ним нараховані проценти, що унеможливлює перевірку достовірності цього нарахування.

Також представник відповідача зазначає, що у матеріалах відсутні докази факту надання (перерахування) Відповідачу кредитних коштів і їх отримання останнім, що вказує на недоведеність позову в цілому. Матеріали справи не містять доказів надання Відповідачу коштів на умовах кредиту, а самі лиш твердження позивача про наявність кредитного договору і паспорту споживчого кредиту, у яких зазначено про ознайомлення Відповідача з їх змістом і прийняття їх умов жодним чином не підтверджує подальшого отримання ним коштів у кредит та, відповідно, виникнення у нього кредитних зобов`язань. Не наданий позивачем і належний розрахунок заборгованості про процентах - відсутні відомості щодо періоду нарахування і розміру процентної ставки, застосованої при нарахуванні процентів.

Щодо наданої позивачем копії договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 року, то представник відповідача зазначає, що у пункті 3.2. вказаного договору відсутня інформація про загальну суму прав вимоги, які відступаються, а у пункті 3.3. - відсутня ціна продажу за договором. Відсутні і відомості про порядок розрахунків між сторонами відповідно до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 року та підтвердження оплати фактором клієнту ціни продажу.

Крім цього, відповідно до наявних документів та інформації Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань - з 2014 року і по сьогодні генеральним директором ТОВ "ФК "ЄАПБ" є ОСОБА_3 , який призначений на посаду протоколом загальних зборів засновників (учасників) №41 від 26.06.2014 року і приступив до виконання обов`язків на підставі наказу №ФК125-к від 02.07.2014 року. Водночас, договір факторингу №05052023 від 05.05.2023 року підписаний ОСОБА_4 як виконуючим обов`язків генерального директора, яка діє на підставі статуту і наказу №130-к від 14.03.2023 року.

Разом з цим, позивачем не надані жодні документи на підтвердження зміни керівника ТОВ "ФК "ЄАПБ", наявності повноважень на укладання і підписання договорів від імені товариства, а також такі відомості відсутні у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

У зв`язку із відсутності зазначених доказів, представник відповідача вважає договір факторингу №05052023 від 05.05.2023 року неналежним доказом у справі, оскільки він не підтверджує наявність у позивача прав вимоги до Відповідача, а відтак і права звернення з позовом до суду.

14.12.2023 представником позивача Канак М.С. подано додаткові пояснення у справі, в яких просить письмові пояснення відповідача залишити без розгляду та задоволення (а.с. 86-93).

Щодо відступлення права вимоги пояснює наступне: відповідно до п.п.4.1 Додаткової угоди №26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до Боржника та додаткового оформлення не потребує. Саме цим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» гарантує, що йому належить право вимоги по всім Кредитним договорам переуступлених до ТОВ «ФК «ЄАПБ», в тому числі по Кредитному договору № 584572738 від 09.05.2021р.

Представник позивача разом з поясненнями долучає до матеріалів справи: витяг з Реєстру прав вимоги №168 від 11.01.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»; витяг з Реєстру прав вимоги №152 від 21.09.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Даними документами позивач доводить факт переходу права вимоги від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» по Кредитному договору № 584572738 від 09.05.2021р.

На підтвердження оплати фактором клієнту за передання прав вимог до боржників за договором факторингу №20102022 від 20.10.2022 року представник позивача надає платіжну інструкцію № 19474 від 10.03.2023 р.

Також представник позивача надає копію Наказу №130-к від 14.03.2023 року на підтвердження повноважень ОСОБА_4 щодо підписання договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 року.

Щодо розрахунків заборгованості та первинних бухгалтерських документів як доказів нарахування заборгованості, то представник позивача долучає до матеріалів справи: розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 584572738 від 09.05.2021р.ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА»; розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 584572738 від 09.05.2021р.. ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»; копію платіжного доручення № c390e7b8-204e-4460-bcc4-46d91ec8c417 від 09.05.2021р.

Також щодо тверджень Відповідача, про ненадання Позивачем первинних бухгалтерських документів на підтвердження перерахування кредитних коштів, ТОВ «ФК «ЄАПБ» повідомляє, що не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору. Звертає увагу суду на те, що ідентифікація Позичальника здійснюється через банка-емітента, яким видано картку. Отже, доступ до виписок по картці, на яку перераховано кредитні кошти, має банк-емітент та Відповідач - ОСОБА_1 . Ні Первісні кредитори, ні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не мало та не має доступу до даної інформації, так як дана інформація - є банківською таємницею. Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак Відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорах, або доказів того, що вказані карткові рахунки йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

На підставі наведеного, представник позивача просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

23.01.2024 представником відповідача ОСОБА_1 адвокатом Долинкою О.А. подано до суду письмові пояснення (а.с. 120-125), в яких зазначено наступне: Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що Відповідачем здійснювались платежі за кредитним договором №584572738 від 09.05.2021 року розмірі 20 944,00 грн. Із сплачених Відповідачем коштів 15,58 грн. було зараховано на погашення тіла кредиту, а решта сплачених коштів в сумі 20 928,12 грн. на погашення нарахованих процентів. Адвокат Долинка О.А. зазначає, що відповідно до статті 19 Закону України "Про споживче кредитування" вказані кошти мали бути спрямовані на погашення заборгованості за тілом кредиту. Вважає, що, враховуючи часткову оплату відповідачем 20944,00 грн. згідно кредитного договору №584572738 від 09.05.2021 року, сума заборгованості становить: 1056,00 грн. основного боргу, 42675,80 грн. відсотків.

Щодо кредитного договору №2223881 від 07.08.2021 року, то представник відповідача зазначає, що ні у самому позові, ні у додатках до нього, ні протягом всього часу розгляду судом справи позивачем так і не наданий деталізований розрахунок заборгованості із відображенням періоду і розміру нарахування процентів за кредитним договором №2223881 від 07.08.2021 року. Наявний у справі розрахунок заборгованості відображає, що станом на 05.05.2023 року Відповідачу нарахована заборгованість за процентами в сумі 33 354,00 грн. і наявна заборгованість за тілом кредиту в сумі 14 997,50 грн. Водночас, матеріали справи не містять ніякої інформації, коли і яким чином на погашення тіла кредиту були зараховані 2,50 грн., при чому відповідно до самого кредитного договору №2223881 від 07.08.2021 року і паспорта споживчого кредиту до нього сума кредиту становила 15 000,00 грн. У паспорті споживчого кредиту, який наданий Позивачем до додаткового договору від 07.10.2021 року до договору №2223881 сума кредиту вже вказана інша - 14 997,50 грн. Ці обставини унеможливлюють перевірку достовірності здійснених позивачем розрахунків і вказує на неналежність наданих ним доказів.

24.01.2024 представником позивача Канак М.С. подано додаткові пояснення у справі (а.с.127-129), в яких на підтвердження заборгованості відповідача за договором № 2223881 від 07.08.2021 долучає до матеріалів справи: розрахунок заборгованості за договором № 2223881 від 07.08.2021 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 05.05.2023; інформаційну довідку від 26.09.2023, яка підтверджує переказ відповідачу коштів в сумі 15000,00 грн.

Представник позивача Канак М.С. разом з додатковими поясненнями по справі просить розглядати справу за відсутності представника позивача та просить позов задоволити в повному обсязі.

Представник відповідача Долинка О.А. разом з письмовими поясненнями по справі просить судове засідання проводити без участі відповідача та його представника. При винесенні рішення просить взяти до уваги подані ним письмові пояснення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Частиною 1ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із ч.1ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Як визначено в ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом було досліджено наступні матеріали справи, які стосуються заборгованості відповідача згідно кредитного договору № 584572738 від 09.05.2021.

09.05.2021 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 584572738, який підписано електронним підписом позичальника (а.с.8-10).

До матеріалів справи також долучено паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 584572738 від 09.05.2021 (а.с.7).

Згідно платіжного доручення від 09.05.2021, ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зараховано на платіжну карту ОСОБА_1 22000,00 грн. (а.с.109).

Відповідно до пункту 1.2. наявної у справі копії кредитного договору №584572738 від 09.05.2021 року "кредит надається строком на 30 (тридцять) днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі - "Дисконтний період")".

Відповідно до пункту 1.3. вказаного договору "сторони погодили, що встановлений пунктом 1.2. Договору строк Дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного періоду та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Кількість продовжень Дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена".

Пунктом 1.5. цього ж кредитного договору визначено, що "Позичальник зобов`язаний не пізніше останнього дня Дисконтного періоду (в Термін платежу), з врахуванням всіх продовжень строку Дисконтного періоду на умовах п.1.3. цього Договору, оплатити всі фактично нараховані на Термін платежу проценти за користування Кредитом протягом Дисконтного періоду".

Отже, відповідно до вказаних умов кредитного договору №584572738 від 09.05.2021 року Відповідач мав здійснити 08.06.2021 року погашення кредиту шляхом сплати 22 000,00 грн. основного боргу і 2244,00 грн. процентів за користування кредитними коштами.

Згідно з положенням пункту 3.10. кредитного договору №584572738 від 09.05.2021 року "у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за цим Договором у повному обсязі сплачена Позичальником сума погашає вимоги у такій черговості:

у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування Кредитом;

у другу чергу сплачуються прострочена до повернення сума Кредиту (за наявності);

у третю чергу сплачуються нараховані проценти за користування Кредитом;

у четверту чергу сплачуються сума Кредиту (у разі зобов`язань щодо її повернення);

у п`яту чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до Договору".

За змістом пункту 4.13. кредитного договору позичальник підтвердив, що отримав від Кредитодавця до укладення цього Договору інформацію, вимоги надання якої передбачені законодавством України, в тому числі інформацію передбачену ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" та ст.12 Закону України "Про фінансові послуги і державне регулювання ринків фінансових послуг", яка необхідна для отримання споживчого кредиту, включаючи інформацію, що наведена в Паспорті споживчого кредиту та правилах.

Пунктом 1.7. кредитного договору №584572738 від 09.05.2021 року обумовлено, що "сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною в розумінні ст.212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах:

1.7.1. зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду;

1.7.2. з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 839,50 процентів річних, що становить 2,30 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним".

Пунктом 4.3. кредитного договору сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії договору (після 90 днів від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі, визначеному пунктом 1.7.2. договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України.

За таких обставин протягом строку кредитування (дисконтного періоду) 30 днів станом на 08.06.2021 року Відповідачу були нараховані проценти за користування коштами в сумі 2244,00 грн. Починаючи з 08.06.2021 року до нарахування процентів за кредитом застосовувалась процентна ставка 2,30% за кожен день.

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості по кредитному договору № 584572738 від 09.05.2021 за період з 09.05.2021 по 11.01.2022, який зроблено ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.101-106). З даного розрахунку вбачається, що 09.05.2021 ОСОБА_1 було видано кредит в сумі 22000,00 грн. Протягом 2021 року відповідачем проводилася часткова оплата на погашення кредиту в наступному розмірі: 2244,00 грн. 08.06.2021 року; 5620,00 грн. 08.07.2021 року; 4486,00 грн. 07.08.2021 року; 2775,00 грн. 06.09.2021 року; 2771,00 грн. 06.10.2021 року; 3048,00 грн. 08.11.2021 року. Всього відповідачем сплачено 20 944,00 грн. Із сплачених відповідачем коштів 15,58 грн. було зараховано на погашення тіла кредиту, а решта сплачених коштів в сумі 20 928,12 грн. на погашення нарахованих процентів.

28.11.2018 року між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» було укладено договір факторингу №28/1118-01 відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» переходять права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги. 31.12.2020 додатковою угодою № 26 до договору факторингу №28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с.11-13).

Відповідно до Реєстру боржників № 168 від 11.01.2022 до договору факторингу №28/1118-01 до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 584572738 (а.с. 95-98).

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості по кредитному договору № 584572738 від 09.05.2021 за період з 11.01.2022 по 06.03.2023, який зроблено ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 107).

20.10.2022 року між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №20102022, відповідно до умов якого ТзОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.14-15).

Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 120013,13 грн. (а.с.16).

В матеріалах справи також наявна платіжна інструкція № 19474 від 10.03.2023, яка підтверджує здійснення платником ТзОВ ФК «ЄАПБ» на користь ТзОВ «Таліон плюс» оплати за відступлення вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року (а.с.99).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 584572738 від 09.05.2021, за період з 06.03.2023 по 31.08.2023 заборгованість не погашена, залишок заборгованості становить: 120013,13 грн., в тому числі: 21984,12 грн. заборгованості по основному боргу, 98029,01 грн. заборгованості за процентами (а.с.17).

Судом було досліджено наступні матеріали справи, які стосуються заборгованості відповідача згідно кредитного договору №2223881 від 07.08.2021.

07.08.2021 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2223881 (договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту), який підписано електронним підписом позичальника (а.с.22-29).

Відповідно до п.1.2 договору №2223881 від 07.08.2021, на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту складає 15000,00 грн.

Згідно п.1.3 договору №2223881 від 07.08.2021, строк кредиту - 30 днів.

Пункт 1.4 договору №2223881 від 07.08.2021 передбачає тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою клієнта відповідно до п.4.1 договору. Знижена процентна ставка становить 0,86% в день та застосовується відповідно до наступних умов: Якщо клієнт у межах строку, визначеного в п.1.3 цього договору, або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою клієнта відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту (а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), але в будь-якому випадку не більше ніж на період строку кредиту, зазначеного в п.1.3 договору, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Як зазначено в п.1.8 договору №2223881 від 07.08.2021, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Пункт 4.1 договору №2223881 від 07.08.2021 передбачає порядок продовження строку кредиту за ініціативою клієнта (пролонгація). У випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткового договору до договору.

Пунктом 4.2 договору №2223881 від 07.08.2021 передбачено порядок автопролонгації строку кредиту. Як вказано в п.4.2.1 договору, сторони домовилися, що у випадку, якщо у клієнта на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації) наявна заборгованість за кредитом, та клієнт не продовжив строк кредиту відповідно до п.4.1.1-4.1.6 договору, за цим договором застосовується автоматичне продовження строку користування кредитом (автопролонгація) з наступного дня після запланованої дати повернення кредиту. Згідно п.4.2.3 договору, сторони погодили, що за користування кредитом в період автопролонгації нарахування процентів здійснюється в порядку, визначеному розділом 3 договору, за стандартною процентною ставкою. В п.4.2.5 договору зазначено, що загальна кількість автопролонгацій за цим договором обмежується загальною кількістю календарних днів користування кредитом, яка не може бути більшою за 120 календарних днів.

Відповідно до п.4.2.7 договору №2223881 від 07.08.2021, у кожному випадку пролонгації/автопролонгації сума несплачених клієнтом процентів за користування кредитом, нарахованих в період строку кредиту та в період продовженого строку, є простроченою та підлягає сплаті в першу чергу, а товариство має право на стягнення таких прострочених процентів, у тому числі у примусовому порядку.

Згідно п.5.3.1 договору №2223881 від 07.08.2021, у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою , недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості:

-прострочені зобовязання по процентам;

-прострочені зобовязання по кредиту.

Листом від 26.09.2023 ТОВ «Лінеура Україна» підтвердило, що 07.08.2021 було здійснено переказ коштів в сумі 15000,00 грн. на платіжну карту клієнта (а.с.130).

07.10.2021 між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 підписано додатковий договір до договору № 2223881 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно п.3.1 додаткового договору строк користування кредитом продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 07.11.2011. (а.с.32-33).

До матеріалів справи також долучено паспорти споживчого кредиту від 07.08.2021 (а.с.30-31) та від 07.10.2021 (а.с.34-35).

До матеріалів справи долучено розрахунок заборгованості по кредитному договору № 2223881 від 07.08.2021 за період з 07.08.2021 по 05.05.2023, який зроблено ТОВ «Лінеура Україна». З даного розрахунку вбачається, що 07.08.2021 ОСОБА_1 було видано кредит в сумі 15000,00 грн. Протягом 2021-2023 років відповідачем проводилася часткова оплата на погашення кредиту на загальну суму 13238,50 грн., зокрема 06.09.2021 - оплачено 3850,00 грн., 07.10.2021 - оплачено 8548,50 грн., 05.05.2022 - оплачено 10,00 грн., 24.03.2023 - оплачено 110,00 грн., 06.04.2023 - оплачено 720,00 грн. (а.с.131-138).

05.05.2023 року між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №05052023, відповідно до умов якого ТзОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТзОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с.36-38).

Наказом № 130-к від 24.04.2023 підтверджуються повноваження ОСОБА_4 підписувати договір факторингу №05052023 від 05.05.2023 року (надано всі права генерального директора) (а.с.100).

ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 05.05.2023 також було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №05052023 (ас.39).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників від 05.05.2023 року до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 року ТзОВ ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 48351,50 грн. (а.с.40).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №2223881 від 07.08.2021, за період з 05.05.2023 по 31.08.2023 заборгованість не погашена, залишок заборгованості становить: 48351,50 грн., в тому числі: 48351,50 грн. заборгованості по основному боргу, 33354,00 грн. заборгованості за процентами (а.с.41).

Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За правилом частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Якщо в зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). При цьому в законодавстві визначаються різні поняття «строк дії договору» і «строк (термін) виконання зобов`язання» (статті 530, 631 ЦК України).

Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання зазначеного зобов`язання.

Тобто, належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Відповідно до ч. 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Згідно правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до частини першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення договору) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22) зроблено висновок, що: «за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 квітня 2022 року у справі № 333/7121/18 (провадження № 61-9581св21) зазначено, що: «для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: 1) умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); 2) умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; 3) умови договору завдають шкоди споживачеві. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; (пунктів 2, 3 частини третьої статті 18 Закону «Про захист прав споживачів); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору».

У пункті 36.2 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21) зазначено: «З 13 січня 2006 року також почали діяти нові редакції: статті 18 Закону України № 1023-XII «Про захист прав споживачів», яка визначила підстави для визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Такі умови є несправедливими тоді, якщо всупереч принципу добросовісності наслідком договору є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача (частина друга статті 18 Закону № 1023-XII у редакції Закону № 3161-IV).

Статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит. Так, вказана норма передбачає, що у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Щодо договору № 584572738 від 09.05.2021 року, то судом встановлено, що даний договір був укладений між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі. На підставі даного договору між ними виникли кредитні правовідносини.

Оскільки в паспорті споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 584572738 від 09.05.2021 року зазначено, що метою отримання кредиту є споживчі цілі, то між сторонами виникли відносини споживчого кредитування.

Згідно умов даного договору кредит надається строком та 30 днів (п.1.2), також передбачена можливість його продовження на 90 днів (п.1.7.1 договору). Таким чином, відповідно до правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме через 120 днів від дати отримання кредиту.

Протягом перших 30 днів строку дії кредитного договору, ОСОБА_1 були нараховані проценти в сумі 2244,00 грн.

Протягом наступних 90 днів (з 08.06.2021 по 05.09.2021) ОСОБА_1 щоденно повинні були нараховуватися проценти за користування кредитом - 2,3% від суми кредиту за кожний день користування (п.1.7.2 договору).

Однак, як зазначено в п. 4.3 договору № 584572738 від 09.05.2021 року, сторони погодилися, що проценти, які нараховані після закінчення строку дії договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України.

Як передбачено ч. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, з 06.09.2021 по 23.02.2022 відповідачу повинні були нараховуватися проценти за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст. 625 ЦК України - 2,3% від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Судом також встановлено, що відповідач здійснював оплати по кредиту на загальну суму 20 944,00 грн. Протягом 2021 року відповідачем проводилася часткова оплата на погашення кредиту в наступному розмірі: 2244,00 грн. 08.06.2021 року; 5620,00 грн. 08.07.2021 року; 4486,00 грн. 07.08.2021 року; 2775,00 грн. 06.09.2021 року; 2771,00 грн. 06.10.2021 року; 3048,00 грн. 08.11.2021 року. Із сплачених відповідачем коштів 15,58 грн. було зараховано на погашення тіла кредиту, а решта сплачених коштів в сумі 20 928,12 грн. на погашення нарахованих процентів (а.с.101-106).

Однак, кредитодавцем зарахування коштів на погашення кредитної заборгованості було здійснено з порушенням вимоги ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування», якою встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, зокрема: у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом.

Суд приходить до висновку, що пункт 3.10. кредитного договору №584572738 від 09.05.2021 року про те, що у першу чергу сплачуються прострочені проценти за користування кредитом суперечить ЗУ «Про споживче кредитування», тому є недійсним (нікчемний правочин) в силу ч.2 ст. 215 ЦПК.

Таким чином, з огляду на положення ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування», з урахуванням умов кредитного договору №584572738 від 09.05.2021 року, факту здійсненої Відповідачем часткової сплати коштів за кредитом, то нарахування процентів за кредитом є наступним:

09.05.2021 відповідачу перераховані кошти в сумі 22000,00 грн.

Протягом строку кредитування (дисконтного періоду) 30 днів станом на 08.06.2021 року Відповідачу були нараховані проценти за користування коштами в сумі 2244,00 грн. Дана сума жодною стороною не оспорюється.

08.06.2021 відповідач повинен був погасити повністю тіло кредиту 22000,00 грн. та 2244,00 грн. процентів.

Починаючи з 08.06.2021 року до нарахування процентів за кредитом застосовується процентна ставка 2,30% за кожен день.

-08.06.2021 відповідачем оплачено 2244,00 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 19 756,00 грн. За період з 08.06.2021 по 07.07.2021 (30 днів) нараховуються проценти 13 631,70 грн. (19 756,00 грн. х 2,3% х 30 днів).

-08.07.2021 відповідачем оплачено 5620,00 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 14 136,00 грн. За період з 08.07.2021 по 06.08.2021 (30 днів) нараховуються проценти 9753,90 грн. (14 136,00 грн. х 2,3% х 30 днів).

-07.08.2021 відповідачем оплачено 4486,00 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 9650,00 грн. За період з 07.08.2021 по 05.09.2021 (30 днів) нараховуються проценти 6658,50 грн. (9650,00 грн. х 2,3% х 30 днів).

-06.09.2021 відповідачем оплачено 2775,00 грн. які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 6875,00 грн. За період з 06.09.2021 по 05.10.2021 (30 днів) нараховуються проценти за користування грошовими коштами 4743,90 грн. (6875,00 грн. х 2,3% х 30 днів).

-06.10.2021 відповідачем оплачено 2771,00 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 4104,00 грн. За період з 06.10.2021 по 07.11.2021 (32 дні) нараховуються проценти за користування грошовими коштами 3020,48 грн. (2771,00 грн. х 2,3% х 32 дні).

-08.11.2021 відповідачем оплачено 3048,00 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 1056,00 грн. За період з 08.11.2021 по 23.02.2022 (108 днів) нараховуються проценти за користування грошовими коштами 2623,32 грн. (1056,00 грн. х 2,3% х 108 днів).

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором №584572738 від 09.05.2021 року становить 43 731,80 грн., яка складається з 1056,00 грн. основного боргу за кредитом і 42 675,80 грн. заборгованості за процентами (2244,00 + 13 631,70 + 9753,90 + 6658,50 + 4743,90 + 3020,48 + 2623,32).

Щодо договору №2223881 від 07.08.2021 року, то судом встановлено, що даний договір був укладений між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі. На підставі даного договору між ними виникли кредитні правовідносини.

Оскільки в паспорті споживчого кредиту продукту до договору №2223881 від 07.08.2021 року зазначено, що метою отримання кредиту є споживчі потреби (а також виходячи з умов самого договору), то між сторонами виникли відносини споживчого кредитування.

Згідно умов даного договору кредит надається строком та 30 днів (п.1.3), також передбачена можливість його продовження на 120 днів (п.4.2.5 договору).

07.10.2021 між ТзОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 підписано додатковий договір до договору № 2223881 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно п.3.1 додаткового договору строк користування кредитом продовжується на строк: 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів - 07.11.2021. У всьому іншому сторони керуються умовами договору.

Таким чином, згідно умов договору передбачена можливість продовження строку кредиту на 120 днів, а саме до 07.03.2022.

Таким чином, відповідно до правових висновків, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування, а саме 07.03.2022.

Протягом перших 30 днів строку дії кредитного договору, ОСОБА_1 були нараховані проценти в сумі 3847,50 грн.

Протягом наступних днів (з 06.09.2021 по 07.03.2022) ОСОБА_1 щоденно повинні були нараховуватися проценти за користування кредитом - 1,90% від суми кредиту за кожний день користування (п.1.4.1 договору).

Судом також встановлено, що відповідач здійснював оплати по кредиту на загальну суму 13238,50 грн. зокрема 06.09.2021 - оплачено 3850,00 грн., 07.10.2021 - оплачено 8548,50 грн., 05.05.2022 - оплачено 10,00 грн., 24.03.2023 - оплачено 110,00 грн., 06.04.2023 - оплачено 720,00 грн. Із сплачених відповідачем коштів 2,50 грн. було зараховано на погашення тіла кредиту, а решта сплачених коштів в сумі 13236,00 грн. на погашення нарахованих процентів (а.с.131-138).

Однак, кредитодавцем зарахування коштів на погашення кредитної заборгованості було здійснено з порушенням вимоги ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування», якою встановлено черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит, зокрема: у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом.

Суд приходить до висновку, що пункт 5.3.1. кредитного договору №2223881 від 07.08.2021 року про те, що у першу чергу сплачуються прострочені зобов`язання по процентам суперечить ЗУ «Про споживче кредитування», тому є недійсним (нікчемний правочин) в силу ч.2 ст. 215 ЦПК.

Таким чином, з огляду на положення ст.19 ЗУ «Про споживче кредитування», з урахуванням умов кредитного договору №2223881 від 07.08.2021 року, факту здійсненої відповідачем часткової сплати коштів за кредитом, то нарахування процентів за кредитом є наступним:

07.08.2021 відповідачу перераховані кошти в сумі 15000,00 грн.

Протягом строку кредитування 30 днів станом на 06.09.2021 року Відповідачу були нараховані проценти за користування коштами в сумі 3847,50 грн.

06.09.2021 відповідач повинен був погасити повністю тіло кредиту 15000,00 грн. та 3847,50 грн. процентів.

Починаючи з 06.09.2021 року до нарахування процентів за кредитом застосовується процентна ставка 1,90 % за кожен день.

-06.09.2021 відповідачем оплачено 3850,00 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 11150,00 грн. За період з 06.09.2021 по 06.10.2021 (31 день) нараховуються проценти 6567,35 грн. (11150,00 грн. х 1,90% х 31 день).

-07.10.2021 відповідачем оплачено 8548,50 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 2601,50 грн. За період з 07.10.2021 по 07.03.2022 (152 дні) нараховуються проценти 7513,36 грн. (2601,50 грн. х 1,90% х 152 днів).

-05.05.2022 відповідачем оплачено 10 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 2591,50 грн.

-24.03.2022 відповідачем оплачено 110,00 грн. які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 2481,50 грн.

-06.04.2023 відповідачем оплачено 720,00 грн., які потрібно зарахувати на погашення тіла кредиту. Залишок по тілу кредиту - 1761,50 грн.

Таким чином, заборгованість відповідача за кредитним договором №2223881 від 07.08.2021 року становить 19689,71 грн., яка складається з 1761,50 грн. основного боргу за кредитом і 17928,21 грн. заборгованості за процентами (3847,50 + 6567,35+ 7513,36).

Щодо договорів факторингу, то судом встановлено наступне.

У відповідності до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

За змістом ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено: "Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом."

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом... боржник, який не отримав повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі".

Отже, з матеріалів справи вбачається, що договори факторингу укладені у відповідності до вимог закону, містять всі істотні умови, при їх укладенні були дотримані норми ЦК України, які регулюють дані правовідносини, а тому посилання представника відповідача щодо недоведеності набуття позивачем права вимоги до відповідача згідно кредитних договорів №2223881 від 07.08.2021 року та № 584572738 від 09.05.2021 року є безпідставними.

Зокрема, набуття права вимоги до відповідача згідно кредитного договору № 584572738 від 09.05.2021 року підтверджується: додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, який укладено між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТзОВ «Таліон плюс» (а.с.11-13); реєстром боржників № 168 від 11.01.2022 до договору факторингу №28/1118-01 (а.с.95-98); договором факторингу №20102022 від 20.10.2022 року, який ккладено між ТзОВ «Таліон плюс» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.14-15); витягом з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року (а.с.16); платіжною інструкцією № 19474 від 10.03.2023, яка підтверджує здійснення платником ТзОВ ФК «ЄАПБ» на користь ТзОВ «Таліон плюс» оплати за відступлення вимоги згідно Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 до договору факторингу №20102022 від 20.10.2022 року (а.с.99).

Також, набуття права вимоги до відповідача згідно кредитного договору №2223881 від 07.08.2021 року підтверджується договором факторингу №05052023 від 05.05.2023 року, який укладено між ТзОВ «Лінеура Україна» та ТзОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.36-38); наказом № 130-к від 24.04.2023, яким підтверджуються повноваження ОСОБА_4 підписувати договір факторингу №05052023 від 05.05.2023 року (а.с.100); актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №05052023 (а.с.39); витягом з Реєстру боржників від 05.05.2023 року до договору факторингу №05052023 від 05.05.2023 року (а.с.40).

Всупереч умовам кредитних договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав повністю свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки попередніх кредиторів.

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Встановленому факту відповідають договірні правовідносини сторін, врегульовані ст.ст. 1049, 1050 ЦК України та полягають в праві позивача вимагати від відповідача виконання взятого на себе зобов`язання та в обов`язку відповідача виконати взяті зобов`язання належним чином.

Враховуючи те, що відповідач, будучи ознайомленим з умовами кредитування, уклавши кредитні договори не в повній мірі виконує їхні істотні умови щодо порядку та строків погашення кредиту та процентів за користування ним, хоча взяв на себе зобов`язання їх виконувати та вчасно погашати заборгованість, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково в сумі 63421,51 грн., а саме за: кредитним договором № 584572738 в розмірі 43731,80 грн., з яких: 1056,00 грн. заборгованості по основному боргу та 42675,80 грн. заборгованості по відсотках; за кредитним договором № 2223881 в розмірі 19689,71 грн., з яких 1761,50 грн. заборгованості за основною сумою боргу та 17928,21 грн. заборгованості за відсотками.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 1011,33 грн.сплаченого судового збору пропорційно сумі задоволених позовних вимог.

На підставі ст.ст. 526, 530, 549, 625, 629, 634, 641, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст.12, 141, 258, 259, 265, 268, 279 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (ідентифікаційний код юридичної особи 35625014, місцезнаходження м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, ІВАN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість у загальному розмірі 63421,51 грн., а саме за:

- кредитним договором № 584572738 в розмірі 43731,80 грн., з яких: 1056,00 грн. заборгованості по основному боргу; 42675,80 грн. заборгованості по відсотках;

- кредитним договором № 2223881 в розмірі 19689,71 грн., з яких 1761,50 грн. заборгованості за основною сумою боргу; 17928,21 грн. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму сплаченого судового збору в розмірі 1011,33 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення складено 29.01.2024.

Головуючий