УХВАЛА

27 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 463/8232/21

провадження № 61-2350ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 16 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Горицвіт К.О.», фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, усунення перешкод

у користуванні власністю, стягнення збитків, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_3 , товариства з обмеженою відповідальністю «Горицвіт К.О.» (далі - ТОВ «Горицвіт К.О.»), фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (далі - ФОП

ОСОБА_4 ), в якому просив суд:

- визнати недійсним договір оренди від 01 жовтня 2019 року та доповнення до нього від 03 жовтня 2019 року, укладені між ТОВ «Горицвіт К.О.» та ФОП ОСОБА_4 ;

- усунути перешкоди в користуванні житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом зобов`язання ОСОБА_3 надати повний доступ ОСОБА_2 до всіх приміщень на всіх поверхах житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , надати дублікати всіх ключів, паролі до сигналізації;

- стягнути з ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 74 500,00 грн з кожного;

- стягнути з ТОВ «Горицвіт К.О.» матеріальні збитки в розмірі 121 621,50 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Горицвіт К.О.» на користь ОСОБА_2 збитки у розмірі 8 383,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Горицвіт К.О.» на користь ОСОБА_2 судовий збір пропорційно до задоволених вимог у розмірі 2 270,00 грн.

02 серпня 2023 року Личаківським районним суду м. Львова постановлено додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ТОВ «Горицвіт К.О.», ФОП ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними, усунення перешкод у користуванні власністю, стягнення збитків, стягнення моральної шкоди.

Заяву представника позивача ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Горицвіт К.О.» на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1 932,00 грн.

Заяву представника ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_4 витрати на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 16 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2023 року в частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю та розподілу судових витрат скасовано.

Ухвалено у цій частині нове рішення, яким таку вимогу задоволено.

Усунуто ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 шляхом зобов`язання

ОСОБА_3 надати повний доступ позивачу до всіх приміщень, на всіх поверхах житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 , надати дублікати всіх ключів, паролі до сигналізації.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ТОВ «Горицвіт К.О.» на користь ОСОБА_2 судовий збір по 908,00 грн з кожного, сплачений за розгляд справи у суді першої інстанції.

В іншій частині рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня

2023 року залишено без змін.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року в частині часткового задоволення заяви представника ФОП ОСОБА_4 - адвоката Штинди О. В. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ФОП ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн скасувати, у задоволенні такої заяви відмовлено повністю.

Додаткове рішення Личаківського районного суду м. Львова від 02 серпня 2023 року в частині вирішення заяви представника позивача ОСОБА_5 про стягнення витрат на правничу допомогу змінено.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн, а саме по 5 000,00 грн з ОСОБА_3 та ТОВ «Горицвіт К.О.».

22 лютого 2024 року особа, яка не брала участь у справі ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Львівського апеляційного суду від 16 січня 2024 року (надійшла до суду 26 лютого 2024 року), у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У касаційній скарзі заявник просить поновити строк на касаційне оскарження, та зазначає, що копія оскаржуваної постанови йому не направлялася, оскільки він не був учасником справи, але суд апеляційної інстанції порушив його права, а з текстом постанови він ознайомився 25 січня 2024 року, що підтверджено доказами.

Дослідивши клопотання заявника, Верховний Суд вважає за можливе задовольнити клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.

Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги доданий документ, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 1 816,00 грн, однак це не підтверджує сплату судового збору у повному розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивач звернувся до суду з позовом у липні 2021 року та заявляв дві позовні вимоги немайнового характеру та позовну вимогу майнового характеру.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11 350,00 грн).

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Заявник у касаційній скарзі зазначає, що оскаржує постанову суду апеляційної інстанції у повному обсязі (не вказує, що оскаржує в частині і в якій саме частині).

Отже, ОСОБА_1 необхідно доплатити судовий збір у розмірі 3 632,00 грн:

1) Судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру - 1 816,00 грн (908,00*2=1 816,00);

2) Судовий збір за позовну вимогу майнового характеру - 908,00 грн (74 500,00*1%=745,00, отже судовий збір складає - 908,00);

3) Судовий збір за подачу касаційної скарги - 5 448,00 грн ((1 816,00+908,00)*200%=5 448,00);

4) Сплачено судового збору - 1 816,00 грн;

5) Доплата судового збору - 3 632,00 грн (5 448,00-1 816,00=3 632,00).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК

у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), МФО: 899998, номер рахунку отримувача (стандарт ІВАN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055»).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно надати суду документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 16 січня 2024 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць