МИКОЛАЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 489/7116/23
Провадження № 22-ц/812/299/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах :

головуючого - Темнікової В.І.,

суддів - Базовкіної ТМ., Крамаренко Т.В.,

із секретарем судового засідання - Богуславською О.М.,

за участю представника позивача - ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О. в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про розірвання договорів, -

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго», в якому просила розірвати укладені між ОСОБА_1 та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» договори купівлі-продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021.

В обґрунтування позовних вимог, зазначала, що вона є законним представником неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка в свою чергу, з 06.03.2020 року є власницею магазину промислових товарів за адресою: АДРЕСА_1 та з 17.06.2020 року - аптеки за адресою: АДРЕСА_2 .

27 січня 2021 року між позивачкою та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» укладено Договір купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 з протоколом розбіжностей, об`єкт теплоспоживання - аптека АДРЕСА_2 , розташована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , опалювальна площа аптеки - 51,8 м2.

Відповідно до п. 6.1. договору № 106.10 договір набирає чинності з дня його підписання сторонами та діє в частині постачання теплової енергії до 01.11.2025 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Керуючись ч. 3 ст. 631 ЦК України, ч. 7 ст. 180 ГК України, сторони домовились, що умови, передбачені цим договором, застосовуються до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.11.2020р. Договір враховується щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не поступає заява однієї з сторін про відмову від діючого договору.

Також 27 січня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір купівлі-продажу теплової енергії № 6032.10 з протоколом розбіжностей, об`єкт теплоспоживання - аптека АДРЕСА_1 , розташована в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , опалювальна площа аптеки - 47,7 м2.

Відповідно до п. 6.1. договору № 6032.10, договір набирає чинності з дня його підписання Сторонами та діє в частині постачання теплової енергії до 01.11.2025 року (включно), а в частині проведення розрахунків до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Керуючись ч. З ст. 631 ЦК України, ч. 7 ст. 180 ГК України, сторони домовились, що умови, передбачені цим договором, застосовуються до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.11.2020р. Договір враховується щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не поступає заява однієї з сторін про відмову від діючого договору.

Розуміючи, що отримання послуг від відповідача штовхає власника приміщень у боргову яму, 22 серпня 2023 року позивачка, як законний представник власника приміщень за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , у зв`язку з неспроможністю сплачувати рахунки за послуги з постачання теплової енергії, відповідно до п. 6.1. договорів, звернулась до відповідача із заявою про розірвання договорів купівлі-продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021р. та № 6032.10 від 27.01.2021р., проте отримала відмову.

Посилаючись на зазначені обставини та на аналіз положень ст. 41, 42 Конституції України, ч. 1 ст. 319, 626, 651 ЦК України, п. 2 ч. 1 ст. 5, ч. 1 ст. 12, ч. 7 ст. 21 Закону України « Про житлово - комунальні послуги», Правила користування тепловою енергією, затверджені постановою КМУ № 1198 від 03.10.2007р., згідно яких споживач, зокрема, має право вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором, а також зобов`язаний в тому числі повідомляти теплопостачальну організацію про своє бажання щодо припинення споживання теплової енергії відповідно до договору, що свідчить про те, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення, просила розірвати укладені між ОСОБА_1 та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» договори купівлі-продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021.

Крім того, в обґрунтування позову посилалася на те, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення забороняється, що процедура відключення власників (співвласників) будівель, у тому числі житлових будинків, квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від мереж (систем) централізованого опалення та постачання гарячої води житлового будинку визначена Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, а одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України є припинення дії, яка порушує право.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2023 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , до Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» про розірвання вказаних договорів закрито.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 є матір`ю неповнолітньої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Аптека, загальною площею 66,3 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.06.2020, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Карцевою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 377, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 17.06.2020.

Магазин промислових товарів, загальною площею 50,4кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 06.03.2020, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Карцевою Н.О., зареєстрованого в реєстрі за № 190, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, сформованим 06.03.2020.

27 січня 2021 року між Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено договір купівлі - продажу теплової енергії № 106.10, відповідно до якого теплопостачальна організація зобов`язується виробляти, транспортувати та постачати теплову енергію, а споживач використовувати теплову енергію для об`єктів, перерахованих в Додатку № 1 цього Договору. Відповідно до п. 1.7 Договору купівлі - продажу теплової енергії № 106.10, розрахунки за теплову енергію здійснюються відповідно до регульованого тарифу, затвердженого відповідно до діючого законодавства України та встановленого на момент здійснення нарахувань.

Згідно п. 6.1 Договору купівлі - продажу теплової енергії № 106.10, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє в частині постачання теплової енергії до 01.11.2025 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Сторони домовилися, що умови, передбачені цим договором, застосовуються до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.11.2020. Договір враховується щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не поступає заява однієї з сторін про відмову від діючого договору.

При відключення системи теплопостачання споживача від мереж теплопостачальної організації, договір вважається розірваним в частині постачання теплової енергії після виконання споживачем робіт по відключенню від централізованої системи теплопостачання та складання акту на відключення з теплопостачальною організацією (п. 6.6 Договору купівлі - продажу теплової енергії № 106.10).

31 жовтня 2021 року між Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021, відповідно до якої були внесені зміни до Договору, а саме п. 6.1 Договору викладено в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє в частині постачання теплової енергії з 01.11.2020 по 31.10.2021». Всі положення договору, в які не було внесено змін даною додатковою угодою, залишаються незмінними.

01 листопада 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписала Заяву-приєднання № 106.26 до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до якої остання ознайомившись з умовами договору про надання послуги з постачання теплової енергії на офіційному сайті підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 приєднується до договору про надання послуг з постачання теплової енергії з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». Адреса приміщення: АДРЕСА_2 .

Крім того, 27 січня 2021 року між Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу теплової енергії № 6032.10, відповідно до якого теплопостачальна організація зобов`язується виробляти, транспортувати та постачати теплову енергію, а споживач використовувати теплову енергію для об`єктів, перерахованих в Додатку № 1 цього договору. Відповідно до п. 1.7 договору купівлі - продажу теплової енергії № 6о32.10, розрахунки за теплову енергію здійснюються відповідно до регульованого тарифу, затвердженого відповідно до діючого законодавства України та встановленого на момент здійснення нарахувань.

Згідно п. 6.1 договору купівлі - продажу теплової енергії № 6032.10, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє в частині постачання теплової енергії до 01.11.2025 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Сторони домовилися, що умови, передбачені цим договором, застосовуються до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.11.2020. Договір враховується щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не поступає заява однієї з сторін про відмову від діючого договору.

При відключення системи теплопостачання споживача від мереж теплопостачальної організації, договір вважається розірваним в частині постачання теплової енергії після виконання споживачем робіт по відключенню від централізованої системи теплопостачання та складання акту на відключення з теплопостачальною організацією (п. 6.6 Договору купівлі - продажу теплової енергії № 6032.10).

31 жовтня 2021 року між Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору купівлі - продажу теплової енергії № 6032.10 від 27.01.2021, відповідно до якої внесені зміни до Договору, а саме п. 6.1 Договору викладено в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє в частині постачання теплової енергії з 01.11.2020 по 31.10.2021». Всі положення договору, в які не було внесено змін даною додатковою угодою, залишаються незмінними.

01 листопада 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписала Заяву-приєднання № 6032.01 до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до якої остання ознайомившись з умовами договору про надання послуги з постачання теплової енергії на офіційному сайті підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 приєднується до договору про надання послуг з постачання теплової енергії з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго». Адреса приміщення: АДРЕСА_1 .

09 травня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до відповідача з заявою про розірвання договорів купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 у зв`язку з неспроможністю сплачувати рахунки за послуги з постачання теплової енергії та надання можливості від`єднатися від системи центрального теплопостачання до початку нового опалювального сезону.

Листом відповідача від 17.05.2023 за вих. № 2727/07/25, позивачці було повідомлено, що з метою врегулювання питання надання дозволів на від`єднання від систем (мереж) центрального опалення та влаштування індивідуальних (автономних) систем теплопостачання у приміщеннях житлових будинків у м. Миколаєві, на виконання Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та ЖКГ України № 169 від 26.07.2019 «Про затвердження Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та керуючись Положенням про департамент ЖКГ ММР Наказом Департаменту ЖКГ ММР № 57 від 26.02.2021 створено постійно діючу комісію з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води у м. Миколаєві. Тому з питань відключення від централізованого опалення споживачу слід звернутися саме до цієї комісії.

22 серпня 2023 року ОСОБА_1 повторно звернулася до директора ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з заявою про розірвання Договорів купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021, у зв`язку з неспроможністю сплачувати рахунки за послуги з постачання теплової енергії.

Як убачається зі змісту листа ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на ім`я позивачки від 01.09.2023 за вих. № 5118/25, договори купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 розірвані з 01.11.2021 в частині постачання теплової енергії у зв`язку з укладенням договорів № 106.26 від 01.11.2021 та № 6032.01 від 01.11.2021 про надання послуги з постачання теплової енергії, які є публічними договорами приєднання. Тому з 01.11.2021 опалення нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 здійснюється відповідно до укладених договорів від 01.11.2021 № 6032.01 та № 106.26.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржувані позивачкою договори купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 розірвані з 01.11.2021, що свідчить про відсутність предмета спору.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. До такого висновку дійшов Верховний суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

За вказаних обставин, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а саме: у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду від 22 грудня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі не погоджується з висновком суду, що оскаржувані нею договори купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 розірвані з 01 листопада 2021р.

Посилається на те, що зі змісту листа ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» від 01.09.2023 за вих. № 5118/25 вбачається, що зазначені договори з 01.11.2021 розірвані тільки в частині постачання теплової енергії у зв`язку з укладенням договорів № 106.26 від 01.11.2021 та № 6032.01 від 01.11.2021, які є публічними договорами приєднання. Тому з 01.11.2021 опалення нежитлових приміщень здійснюється відповідно до укладених договорів від 01.11.2021 № 6032.01 та № 106.26. Тобто, спірні договори розірвані в частині, а не в цілому.

Сторони не укладали угоду про розірвання спірних договорів купівлі-продажу теплової енергії. Доказів розірвання спірних договорів відповідачем до суду не надано. Тому апелянт вважає, що оскаржувана ухвала має бути скасована апеляційним судом з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Крім того, посилаючись на зміст ч. 5 ст. 279 ЦПК України, апелянт вважає, що суд першої інстанції, з урахуванням наданого відповідачем відзиву, в якому вказано, що спірні договори розірвані з 01.11.2021 в частині постачання теплової енергії (який позивачка не отримувала), мав підстави ініціювати проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін для повного встановлення всіх обставин у справі.

Відзиву на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходило.

В судовому засіданні представник позивачки підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, надавши пояснення аналогічні змісту апеляційної скарги та додавши, що у позивачки залишилися неузгоджені з відповідачем питання щодо розрахунків за оскарженими нею договорами.

Інші учасники процесу до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України, пунктом 2 частини першої якої, зокрема, встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. При цьому слід відрізняти відмінності між такими поняттями як «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів і стосовно якої просить прийняти судове рішення, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

При цьому закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України можливе, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення, що узгоджується з правовим висновком, викладеним в постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 20 вересня 2021р. у справі № 638/3792/20.

Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень, тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)).

За обставинами справи, що переглядається, мета позивачки спрямована на розірвання правовідносин з відповідачем щодо постачання теплової енергії у зв`язку з неспроможністю сплачувати рахунки за послуги з постачання теплової енергії, з метою припинення оплати за надані відповідачем послуги з постачання теплової енергії.

Отже, предметом спору, тобто об`єктом спірних правовідносин у даній справі є правовідносини сторін щодо постачання теплової енергії, складовими частинами яких є як постачання теплової енергії, так і оплата за надані послуги, тощо.

Закриваючи провадження у справі, суд, посилаючись на зміст листа ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на ім`я позивачки від 01.09.2023 за вих. № 5118/25, вважав, що оскаржувані позивачкою договори купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 розірвані з 1 листопада 2021 року у зв`язку з укладенням договорів № 106.26 від 01.11.2021 та № 6032.01 від 01.11.2021 про надання послуги з постачання теплової енергії, які є публічними договорами приєднання, що свідчить про відсутність предмета спору.

Однак, приймаючи рішення у справі, суд хоча і послався на лист відповідача від 01.09.2023 за вих. № 5118/25, проте не надав належної правової оцінки його змісту у сукупності з іншими матеріалами справи.

Так, згідно п. 6.1 договору купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021, договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє в частині постачання теплової енергії до 01.11.2025 (включно), а в частині проведення розрахунків до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. Сторони домовилися, що умови, передбачені цим договором, застосовуються до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.11.2020. Договір враховується щорічно продовженим, якщо за місяць до закінчення строку не поступає заява однієї з сторін про відмову від діючого договору. При відключення системи теплопостачання споживача від мереж теплопостачальної організації, договір вважається розірваним в частині постачання теплової енергії після виконання споживачем робіт по відключенню від централізованої системи теплопостачання та складання акту на відключення з теплопостачальною організацією (п. 6.6 договору купівлі - продажу теплової енергії № 106.10).

Окремо в договорі передбачено умови нарахування за теплову енергію та здійснення платежів за таким нарахуванням (п.п.1.4-1.9), відключення споживачів від централізованої системи теплопостачання ( п.4) тощо.

Аналогічні положення і умови містяться також в договорі № 6032.10 від 27.01.2021.

Додатковою угодою від 31 жовтня 221р. були внесені зміни до договору купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021, а саме п. 6.1 договору викладено в наступній редакції: «Договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та діє в частині постачання теплової енергії з 01.11.2020 по 31.10.2021». Всі положення договору, в які не було внесено змін даною додатковою угодою, залишаються незмінними.

Аналогічні зміни додатковою угодою від 31 жовтня 221р. були внесені і до договору купівлі - продажу теплової енергії № 6032.10 від 27.01.2021. з тою різницею, що дія договору застосовуються до правовідносин, що склалися між сторонами з 01.10.2017 по 31.10.2021.

З 01.11.2021 опалення нежитлових приміщень здійснюється відповідно до укладених позивачкою договорів шляхом підписання заяв-приєднання до індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.11.2021 № 6032.01 та № 106.26, відповідно до яких остання ознайомившись з умовами договору про надання послуги з постачання теплової енергії на офіційному сайті підприємства ІНФОРМАЦІЯ_2 приєдналася до договору про надання послуг з постачання теплової енергії з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго».

Сукупний аналіз зазначених обставин свідчить не про розірвання оскаржених позивачкою договорів купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 в цілому, а тільки про припинення з 01 листопада 2021 року строку їх дії в частині постачання теплової енергії, що і підтверджено відповідачем в листі від 01.09.2023 за вих. № 5118/25.

При цьому матеріали справи не містять доказів укладання сторонами угод про розірвання спірних договорів купівлі-продажу теплової енергії.

В листі від 01.09.2023 за вих. № 5118/25 відповідач повідомив позивачку про відсутність боргів за договорами № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 та про наявність заборгованості по оплаті за новими договорами. Проте, представник позивачки заперечував в суді апеляційної інстанції відсутність претензій відповідача до позивачки щодо оплати за спожиті послуги за оспорюваними договорами, пояснивши, що позивачці приходять платіжки з вимогою оплати за попередніми договорами.

Зазначені обставини свідчать про те, що між сторонами залишилися неврегульовані питання, пов`язані з дією оскаржуваних позивачкою договорів купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 щонайменше з питань оплати наданих їй за цими договорами послуг.

Суд першої інстанції зазначеним обставинам належної правової оцінки не надав та помилково дійшов висновку про відсутність предмету спору між сторона та закриття провадження у справі за позовом про розірвання договорів купівлі - продажу теплової енергії № 106.10 від 27.01.2021 та № 6032.10 від 27.01.2021 в цілому.

З урахуванням викладено, колегія суддів вважає, що ухвалу суду про закриття провадження у справі за позовом про розірвання укладених між сторонами договорів купівлі-продажу теплової енергії № 106.10 від 27 січня 2021 року та № 6032.10 від 27 січня 2021 року в частині постачання теплової енергії слід залишити без змін, а в іншій частині - скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

При цьому, колегія суддів зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Згідно п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Так, у рішенні від 08.12.2016 року у справі "ТОВ "ФРІДА" проти України" (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17.01.2012 року у справі "Станев проти Болгарії" (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06).

У рішенні від 13.01.2000 року у справі "Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії" та у рішенні від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, оскільки доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний.

Отже, суд повинен реалізовувати своє основне завдання, а саме справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів на засадах верховенства права з метою ефективного забезпечення кожному права на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За такого, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що ухвала суду першої інстанції не ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин, що мають значення для справи, доводи апеляційної скарги частково спростовують висновки суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 4 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє як законний представник в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22 грудня 2023 року про закриття провадження у справі за позовом про розірвання договору купівлі-продажу теплової енергії № 106.10 від 27 січня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» та договору купівлі-продажу теплової енергії № 6032.10 від 27 січня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Обласним комунальним підприємством «Миколаївоблтеплоенерго» в частині постачання теплової енергії залишити без змін, в іншій частині скасувати та направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді

Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.