Номер провадження: 22-ц/813/1740/24
Головуючий у першій інстанції Салтан Л.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Кострицький В.В. (суддя - доповідач),

судді Лозко Ю.П., Карташов О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Пухи А.М.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідачі ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Салтан Л.В., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовної заяви та рух справи в суді першої інстанції

18.10.2022 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовної заяви зазначає, що 19.08.2022 року близько 17 години 49 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кондрашина в місті Одесі, при виїзді на перехрестя з вул. Гвардійської в порушення п. 16.12 Правил дорожнього руху України на перехресті рівнозначних доріг не врахував дорожньої обстановки, а саме: не надав перевагу в русі автомобілю марки Маzdа, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який наближався праворуч, та допустив зіткнення автомобілів. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2022 року по справі №947/20184/22, яка набрала законної сили. Автомобіль марки Маzdа 3, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2015 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 . У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивачці були завдані значні технічні пошкодження. Відповідно до довіреності від 20.08.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Полянсысим В.М., позивачка уповноважила ОСОБА_4 бути її представником з питань відшкодування шкоди (страхового відшкодування, регламентних виплат), заподіяної транспортному засобу марки Маzdа 3, державний Ізомерний знак НОМЕР_2 . 25.08.2022 року ОСОБА_4 , звернувся до атестованого судового експерта ФОП ОСОБА_5 з заявою про проведення транспортно-товарознавчого дослідження за фактом ДТП, що мало місце 19.08.2022 року. Так, відповідно до висновку експерта №81/22В експертного транспортно- товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Маzdа 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 12.09.2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Маzdа 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 19.08.2022 року, визначається рівною 182176,01 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля визначається рівною 342565,96 гри. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт». Позивачкою було скеровано заяву про виплату страхового відшкодування на адресу ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», проте станом на час складання позовної заяви жодної відповіді отримано не було. У зв`язку з чим, позивачкою подано вказану позовну заяву до суду.

Короткий зміст оскаржуваного рішення

заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ), ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» (м. Київ, вул. Багговутівська, 17-21) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено повністю. Стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , страхове відшкодування у розмірі 130000 (сто тридцять тисяч) грн 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , відшкодування майнової шкоди у розмірі 212565 (двісті дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ят) грн 96 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп. Стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати на залучення атестованого судового експерта для проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 1496 (одна тисяча чотириста дев`яносто шість) грн. 12 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , витрати на залучення атестованого судового експерта для проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження у розмірі 2503 (дві тисячі п`ятсот три) грн 88 коп. Стягнуто з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 1300 (одна тисяча триста) грн. 00 коп. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , судовий збір у розмірі 2175 (дві тисячі сто сімдесят п`ять) грн 66 коп.

В обґрунтування оскаржуваного рішення суд першої інстанції зазначав, що під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту частини другої статті 1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку експерта №81/22В від 12.09.2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Маzdа 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 19.08.2022 року, визначається рівною 182176,01 грн. До складу зазначеної матеріальної шкоди входять: 29050,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт; 32130.09 грн. - вартість необхідних для ремонт' матеріалів; 281385,87 грн. - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту; 0,57 - коефіцієнт фізичного зносу КТЗ; 0,00 грн. -- втрата товарної вартості. В свою чергу, відповідно до п. 1.3 відповідного висновку вартість відновлюваного ремонту автомобіля Позивачки визначається рівною 342565,96 грн. З огляду на викладене з ПрА`Г «СК «Український страховий стандарт» підлягає стягненню страхове відшкодування, а саме матеріальний збиток, який визначений з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, в межах граничної суми страхового відшкодування у розмірі 130000,00 гри. В свою чергу з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, а саме: 212565,96 грн. (342565,96 грн. - 130 000,00 грн.). Позивачці внаслідок ДТП було завдано моральну шкоду, яка полягає у пережитому у ДТП переляку, нервовому стресі, моральних стражданнях та переживаннях через пошкодження власного майна, погіршення його технічного і естетичного стану, у неможливості користуватися ним та побутових незручностях, що виникли внаслідок цього. Враховуючи зазначене, позивачка має право на відшкодування ОСОБА_2 завданої моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивачки судовий збір у розмірі пропорційно до задоволених позовних у розмірі 3475,66 грн, та витрати на залучення атестованого судового експерта для проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Маzdа 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 4000 грн.

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги

Не погодившись з вказаним рішенням, представник відповідача звернулась з апеляційною скаргою до Одеського апеляційного суду, відповідно до якої просила скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених вимог за передчасністю та необґрунтованістю та відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник зазначив, що з огляду на специфіку справ про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП в контексті взаємозв`язку з наявними у справі доказами, відповідач має обґрунтовані підстави вважати, що до предмета доказування в даному випадку входить розмір завданої шкоди та межі відповідальності між відповідачем як винуватцем ДТП та страховою компанією, оскільки відповідальність винуватця обмежується виключно різницею між фактичним розміром шкоди та сумою, яку повинна сплатити страхова компанія. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру шкоди позивачем надано до суду висновок експерта №81/22В, який судом визнано належним та допустимим доказом та який було покладено в основу рішення. Разом з тим, внаслідок неповідомлення відповідача про час розгляду справи, останній був позбавлений можливості звернути увагу суду на очевидну недопустимість вказаного висновку як доказу, що призвело до постановлення неправильного рішення. Так, відповідно до ст.103 ЦПК України експертиза проводиться з метою встановлення обставин, для з`ясування яких необхідні спеціальні знання. Відповідно до ст.102 ЦПК України у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Аналогічні вимоги до експертного висновки наведено і у правових висновках ВС, які є обов`язковими для врахування при вирішенні подібних спорів. Зокрема, у постанові від 16.11.2022 по справі № 335/2566/18 ВС наголосив що відсутність застереження про обізнаність експерта про кримінальну відповідальність за складання завідомо неправдивого висновку свідчить про недопустимість його як доказу. Звертаю увагу суду на той факт, що у висновку експерта №81/22В відсутнє попередження експерта про кримінальну відповідальність, що в свою чергу виключає можливість прийняття його до уваги в якості доказу розміру шкоди. Крім цього, звертаю увагу і на очевидні помилки, допущені експертом в ході дослідження. Так, враховуючи положення методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів можна дійти до висновку, що базою для розрахунку вартості збитку та вартості відновлювального ремонту є ринкова вартість ктз на момент ДТП. Як вбачається з наданого висновку, при визначені вартості ктз (арк.8-9) експерт за результатом огляду встановив наступні фактори, що впливають на збільшення(зменшення) ринкової вартості ктз : по таблиці 4.1. 0,0%, однак при проведенні самого розрахунку (арк.9) експерт використовує значення 10,0%, яка в силу положень методики застосовується у разі відновлення трьох і більше складових кузова. Наведене дає підстави для висновку про наявність помилки при визначенні ринкової вартості, що в свою чергу впливає на правильність розрахунків суми збитків. За таких обставин, враховуючи відсутність допустимих доказів розміру шкоди, можна дійти до висновку про недоведеність позивачем обставин, що входять до предмета доказування, що в свою чергу виключає можливість задоволення позову;

Явка в судове засідання

Сторони та їх представники повідомлені належним чином, про час місце та дату судового засідання, в судове засідання з`явились та надали суду свої пояснення. Позивачка не зявилась, що не заважає розгляду апляційної скарги у відповідності до вимог ч.2 ст. 372 ЦПК України.

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, відповідача, оцінивши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, судова колегія приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України,- судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції було прийнято оскаржуване рішення, яке обґрунтовувалось наступним.

19.08.2022 року близько 17 години 49 хвилин водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Кондрашина в місті Одесі, при виїзді на перехрестя з вул. Гвардійської в порушення п. 16.12 Правил дорожнього руху України на перехресті рівнозначних доріг не врахував дорожньої обстановки, а саме: не надав перевагу в русі автомобілю марки Маzdа, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , який наближався праворуч, та допустив зіткнення автомобілів.

Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином відповідач вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.

Вина ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Київського районного суду м. Одеси від 16.09.2022 року по справі №947/20184/22, яка набрала законної сили.

Автомобіль марки Маzdа 3, державний номерний знак НОМЕР_2 , 2015 року випуску, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивачці були завдані значні технічні пошкодження.

Відповідно до довіреності від 20.08.2022 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Полянсысим В.М., позивачка уповноважила ОСОБА_4 бути її представником з питань відшкодування шкоди (страхового відшкодування, регламентних виплат), заподіяної транспортному засобу марки Маzdа 3, державний Ізомерний знак НОМЕР_2 .

25.08.2022 року ОСОБА_4 , звернувся до атестованого судового експерта ФОП ОСОБА_5 з заявою про проведення транспортно-товарознавчого дослідження за фактом ДТП, що мало місце 19.08.2022 року.

Так, відповідно до висновку експерта №81/22В експертного транспортно- товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Маzdа 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від 12.09.2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Маzdа 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 19.08.2022 року, визначається рівною 182176,01 гри., вартість відновлюваного ремонту автомобіля визначається рівною 342565,96 гри.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу марки Renault, державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт».

Позивачкою було скеровано заяву про виплату страхового відшкодування на адресу ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», проте станом на час складання позовної заяви жодної відповіді отримано не було.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною першою статті 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961 -IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майку третьої особи.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі якщо деліктні відносини поєднані з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом № 1961-IV. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом № 1961 -IV у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961 -IV).

Такий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

Аналогічна правова позиція підтримана Верховним Судом в постанові від 26.01.2022 року по справі № 204/5403/18 (провадження № 61-14777св21) та постанові від 26.01.2022 року по справі № 465/674/19 (провадження № 61-12514св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 лютого 2022 року у справі № 201/16373/16-ц (провадження № 14-27цс21) зазначено, що «...Велика Палата Верховного Суду послідовно наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми, а у випадку, зазначеному у пункті 80 цієї постанови - винною особою.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14- 176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018року у справі №760/15471/І5-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

Отже, принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку підстави для покладення відповідальності на страхувальника відсутні».

Аналогічні за змістом висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 липня 2022 року у справі № 641/10491/15-ц (провадження № 61-12709св21).

У пункті 1.10 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що Уповноваженим органом є Національний банк.

Пунктом 9.5 статті 9 вищезазначеного Закону визначено, що розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 09 квітня 2019 року № 538 «Про внесення змін до деяких нормативно-правових актів з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що набрало чинності 21 вересня 2019 року, встановлено страхові суми за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів: за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 130000 гривень на одного потерпілого.

Розмір завданої позивачці шкоди є більшим за визначений договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності, який становить 130000 грн. та який повинен сплатити ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», а тому для повного відшкодування завданої шкоди ОСОБА_2 зобов`язаний сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Зазначене узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постановах від 02 вересня 2019 року у справі № 545/425/17, від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц та від 19 липня 2021 року у справі № 206/3219/15-ц (провадження № 61~І9062св20).

Подібні за змістом висновки, зокрема щодо застосування положень частини другої статті 1192 ЦК України, викладено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 265/5388/20 (провадження № 61-14462св21), від 18 травня 2022 року у справі № 761/11792/16-ц (провадження № 61-42292св18), від 20 червня 2022 року у справі № 156/1162/20 (провадження № 61-19св22) та від 17 серпня 2022 року у справі № 761/15232/18 (провадження № 61-19661св20).

Під час визначення розміру збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, необхідно враховувати складові цих збитків відповідно до змісту частини другої статті 1192 ЦК України: реальна вартість втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так судом першої інстанції помилково було вирішено, що відповідно до висновку експерта №81/22В від 12.09.2022 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Маzdа 3, реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулася 19.08.2022 року, визначається рівною 182176,01 грн.

До складу зазначеної матеріальної шкоди входять:

29050,00 грн. - вартість ремонтно-відновлювальних робіт;

32130.09 грн. - вартість необхідних для ремонту матеріалів;

281385,87 грн. - вартість нових складників, що підлягають заміні під час ремонту;

0,57 - коефіцієнт фізичного зносу КТЗ;

0,00 грн. -- втрата товарної вартості.

Та помилково прийнято відповідно до п. 1.3 відповідного висновку вартість відновлюваного ремонту автомобіля Позивачки визначається рівною 342565,96 грн.

Судом першої інстанції не було враховано практику Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №683/1084/21 від 31 серпня 2022 року зазначено, що висновок судового експерта повинен містити обізнаність судового експерта про відповідальність передбачену кримінальним законодавством України виходячи з наступного. Відповідно правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (частини шоста та сьома статті 102 ЦПК України). Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (частина перша статті 110 ЦПК України).

Що також узгоджується з правовою позицією у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 522/1029/18 від 18 грудня 2019 року відповідно до якого зазначено, що висновок будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не може бути визнаний належним та допустимий доказом з огляду на наступне. Так, ст. 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи. Частиною 6 ст. 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з ч. 5 ст. 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Разом з тим, у висновку будівельно-технічного експертного дослідження 18 серпня 2014 року не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Крім того, можливість складання висновку за зверненням учасника справи на момент складання вказаного висновку будівельно-технічного експертного дослідження передбачено ще не було, оскільки така можливість була передбачена з 15 грудня 2017 року - дати набрання чинності такими змінами до ЦПК України, в тому числі, в частині викладення ст. 106 цього Кодексу у вищевказаній редакції. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Ураховуючи те, що висновок експерта не є належним та допустимим доказом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_6 не доведено, що майно, яке відчужувалось за вказаними спірними договорами купівлі продажу майнових прав, укладеними із відповідачами, є ідентичним майну, зазначеному в укладеному з нею договорі купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 25 березня 2010 року.

Враховучи правові позиції Верховного Суду , судова колегія, доходить висновку, що висновок експерта №81-22В, не є належним та допустимим доказом, але в сукупності з іншими доказами у справі може бути орієнтуючою інформацією стосовно завданих збитків внаслідок ДТП. При винесенні судового рішення судова колегія вважає встановленою обставиною наявність шкоди спричиненої відповідачем позивачу внаслідок ДТП, відсутність доказів вартості відновлювального ремонту пошкодженного автомобіля , а тому вважає за необхідне враховати наявні в матеріалах інши письмові докази розміру спричиненної внаслідок ДТП шкоди з метою достпності правосуддя.

Відповідно до висновку експерта №81-22В (а.с.43) який судова колегія враховує як інший письмовий доказ встановлено вартість матеріального збитку,завданого власнику автомобіля MAZDA 3, р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 19.08.2022 року, визначається рівною 182 176,01 грн.

При цьому пунктом 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

З огляду на викладене суд першої інстанції частково прийшов вірного висновку, що з ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» підлягає стягненню страхове відшкодування в межах граничної суми страхового відшкодування у розмірі 130000,00 гри.

В свою чергу суд першої інстанції прийшов помилкового висновку, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню різниця між фактичною вартістю відновлювального ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, а саме: 212565,96 грн. (342565,96 грн. - 130 000,00 грн.), тому судова колегія в цій частині змінює рішення з огляду на вищевикладене нормативне обгрунтування та сталу практику Верховного Суду.

Змінюючи рішення в частині судова колегія вважає, що з ОСОБА_2 підлягає стягненню вартість матеріального збитку,завданого власнику автомобіля MAZDA 3, р.н. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП,а саме: 52 176, 01 грн. (182 176,01 грн. - 130 000,00 грн.)

Апеляційна скарга обгрунтована єдиним доводом тому виходячи з приписів ст.367 ЦПК України справа переглядається в межах апеляції.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з позивача підлягає стягненню на користь відповідача ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі пропорційно до задоволених вимог у розмірі 1279 грн . 39 коп..

Щодо клопотання ОСОБА_7 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди без розгляду, судова колегія зазначає наступне. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 05 грудня 2023 року ОСОБА_1 було зобов`язано надати докази, що підтверджують розмір понесених нею витрат на ремонт транспортного засобу. Вказану ухвалу ОСОБА_1 та її представником не виконано, доказів понесених нею витрат на ремонт транспортного засобу апеляційному суду не надано. Згідно з ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.Судова колегія вважає, що клопотання ОСОБА_7 не є співмірним і суперечить положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так як обраний спосіб захисту ОСОБА_7 може створити перешкоди стороні у доступі до правосуддя, що є порушенням права на справедливий суд, а встановлені ч. 10 ст. 84 ЦПК України передбачає також розгляд справи за наявними в ній доказами, а у разі не надання суду витребуваних доказів, без будь-яких законних підстав, є найбільш обтяжливим для позивача. Виходячи з наведеного судова колегія вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди без розгляду.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374,376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 рокузмінити в частині стягнення з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 відшкодування майнової шкоди у розмірі 212565 (двісті дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят п`ят) грн 96 коп. зменьшивши стягнення з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) , на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) відшкодування майнової шкоди до розміру 52 176 (п`ятьдесят дві тисячі сто сімдесят шість) грн 01 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1279 гривень 39 копійок.

В іншій частині заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 28 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді Ю.П. Лозко

О.Ю. Карташов