печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Матійчук Г.О., вивчивши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування та вселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 03.08.2017 року звернувся до Печерського районного суду м. Києва із зазначеним вище позовом.

Справа перебувала на розгляді у судді Цокол Л.І., а з 14.11.2018 року після повторного авторозподілу - у судді Підпалого В.В.

30.10.2023 року суддею Підпалим В.В. заявлено самовідвід від розгляду вказаної справи.

Повторним автоматизованим розподілом від 16.01.2024 року судову справу було розподілено судді Матійчук Г.О.

Вивчивши матеріали справи, вважаю за необхідне заявити самовідвід від розгляду вказаної справи.

Так, ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватись з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до пункту 1 статті 6 в якій зазначено, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуга проти України», від 28 жовтня 1998 року «Ветштайн проти Швейцарії») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

У відповідності до пункту 46 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гаусшильдта (Hauschildt Case)», номер 11/1987/134/188, зазначено, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді в даній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (серед інших прецедентів, рішення у справі «Де Каббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium) від 26 жовтня 1984 року).

Разом з тим, у моєму провадженні перебувала цивільна справ № 757/14257/19-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договору дарування недійсним, під час розгляду якої ОСОБА_1 заявляв мені відвід, неодноразово висловлював незгоду з моїми процесуальними рішеннями.

З метою уникнення будь-яких сумнівів у неупередженому розгляді цивільної справи ОСОБА_1 , забезпечення довіри учасників справи до суду, а також, з метою подальшого уникнення питань, пов`язаних з сумнівами в об`єктивності та упередженості розгляду справи і дотримання норм закону, вважаю необхідним заявити самовідвід.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 36, 40, 41, 353 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заявити самовідвід від розгляду цивільної справи № 757/44892/17-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання порядку користування та вселення.

Цивільну справу № 757/44892/17-ц (провадження № 2-462/23) передати для визначення складу суду в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.О.Матійчук