Справа № 536/689/23
Провадження № 2/536/51/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.

за участю секретаря судового засідання Клонової І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав,

за участю позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивачки - адвоката Попіки Л.А.,

представника третьої особи - Федоти М.П.,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що протягом шести років ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільно проживали у с. Ялинці Кременчуцького району Полтавської області, але в зареєстрованому шлюбі не перебували. У цей період у них народилося двоє доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Спільне життя з відповідачем не склалося через аморальний спосіб життя, який ОСОБА_2 почав вести у зв`язку з вживання наркотичних речовин, зловживанням алкоголем та постійними сварками, які він влаштовував. Останні вісім років вони проживають окремо. Зазначає, що відповідач добровільно самоусунувся від батьківських обов`язків, з дітьми не спілкується, не виявляє бажання до зустрічей, не бере участі у вихованні, фізичним та духовним розвитком не цікавиться, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, а також не підтримує матеріально. Вказує, що останнього разу відповідач бачив доньок ІНФОРМАЦІЯ_3 , прийшовши на подвір`я школи, коли старша донька йшла до першого класу. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток доньок, не спілкується з дітьми взагалі, тобто не дбає про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, що передбачено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Доньки не отримують від батька жодного привітання, а тим більше подарунку на день народження чи інші свята, жодної іграшки. Зазначає, що своїм татом діти вже третій рік вважають її офіційного чоловіка ОСОБА_6 , який наразі служить у Збройних Силах України. Між дівчатками та ним вибудувались теплі довірливі стосунки. Дітям подобається проводити з ним вільний час. Після позбавлення відповідача батьківських прав ОСОБА_6 має намір усиновити її доньок, щоб не тільки фактично, а і юридично виконувати батьківські функції. Її доньки проживають разом з нею та її мамою у АДРЕСА_1 . Даний житловий будинок належить її матері та має належні умови задля повноцінного забезпечення усіх необхідних потреб дітей даного віку та їх фізичного розвитку, зокрема діти мають власну кімнату, облаштовану під усі їх потреби з врахуванням потреб для навчання. Вказує, що відповідач ОСОБА_2 не сплачує аліменти та є неодноразово судимою особою. Просить суд позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 батьківських прав відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 травня 2023 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в загальному позовному провадженні.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 17 серпня 2023 року було закрите підготовче провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Пояснила, що з 2009 року проживала з відповідачем однією родиною, та у них народилася дві дочки. В 2015 році відносини з відповідачем погіршилися, внаслідок чого вони припинили спільне проживання та у 2017 році вона подала позов про стягнення аліментів. ОСОБА_2 аліменти не сплачує та участі в житті дітей не приймає. У 2022 році вона одружилася з ОСОБА_6 , який повністю взяв турботу за дітей на себе. Відповідач ОСОБА_2 не бере участі в житті дітей, коли вона просила гроші, він відмовляв. Єдиний раз він сплатив аліменти у 2019 році, коли був офіційно працевлаштований, але потім звільнився. У 2017 році, коли старша донька пішла у перший клас, мати відповідача запропонувала придбати шкільний одяг та придбала інше шкільне приладдя, про що склали акт. ОСОБА_2 не відвідував дітей, останній раз приходив до них приблизно три роки тому, він не відвідував святкування днів народження доньок, але на святкуванні були присутні батьки відповідача, у 2020 році подарували доньці телефон. ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий, вона просила щоб він не турбував дітей, щоб не соромив їх. Коли діти захворіли після відвідуванні бабусі, матері відповідача, у 2017 році, вона перестала відпускати туди дітей, але потім почала знову давати. Бабуся та дідусь передавали дітям подарунки від ОСОБА_2 , але вона вважає, що у нього не було грошей на придбання подарунків дітям. Головною метою позбавлення батьківських прав вказує подальше усиновлення дітей ОСОБА_6 , який на її думку, більше заслуговує бути батьком ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . ОСОБА_6 слідкує за навчанням дітей, приділяє їм увагу, на даний час проходить службу у Збройних Силах України, діти називають його батьком.

Представник позивачки - адвокат Попіка Л.А. позов підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених у ньому.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що позивачка попросила його відмовитися від батьківських прав, щоб, як вона пояснила, забезпечити їх дітям гарне майбутнє, а саме для усиновлення доньок її чоловіком. Вказав, що з ОСОБА_1 він працював на одному підприємстві, а з 2009 року вони почали проживати разом, та у них народилися діти. Він постійно працював, утримував родину, любив дітей, також як рідного сина любив її сина від першого шлюбу. На даний час у них не гарні стосунки з ОСОБА_1 , тому щоб не травмувати дітей він став рідше до них приїжджати, так як позивачка постійно влаштовує сварки при зустрічі з ним. ОСОБА_1 йому не телефонує, тому він сам телефонува щоб дізнатися що з дітьми. Безпосередньо дітям він не телефонує, оскільки не має їх номеру телефону. Спочатку він платив аліменти, але потім ОСОБА_1 не надала йому реквізити, і тому відрахування здійснювалися виконавчою службою. Декілька раз він перераховував кошти поштою, але ОСОБА_1 це не сподобалось. Мама ОСОБА_1 також не дозволяє йому бачитися з дітьми. Коли діти пішли у школу, він їздив до школи, але потім позивачка заборонила вчителям віддавати йому дітей. Так як він не обізнаний юридично, до служби у справах дітей для встановлення порядку спілкування з дітьми не звертався. Він хотів забрати дітей до себе, але йому постійно не дозволяли. ОСОБА_1 поставила умову його батькам, щоб його не було вдома, коли діти проводять час з його батьками. Він був судимий, але звільнений від відбування покарання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Він готовий сплачувати аліменти та брати участь у вихованні дітей.

Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області Федота М.В. в судовому засіданні пояснила, що підтримує наданий висновок органу опіки та піклування, складений на підставі зібраних доказів. Просить вирішити питання на підставі наданих доказів та постановити рішення у відповідності до чинного законодавства.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 , в присутності представника служби у справах дітей пояснила суду, що батька вона не бачила тривалий час, він навіть не вітав їх з днем народження. У племінниці батька є її номер телефону, проте відповідач не намагався вийти з нею на зв`язок. Коли мама одружилася, стали вирішувати питання про позбавлення батьківських прав. Вказала, що коли ОСОБА_2 приїжджав до них, він завжди був в стані сп`яніння, міг влаштувати сварку та бійку. Зараз у них добрі відносини з чоловіком мами, він бере участь у їх житті, вони його називають татом. У 2020 році до них приїжджали на день народження бабуся та дідусь з боку батька, подарували телефон та торт, але батько не приїхав. У 2020 році батько пообіцяв їй купити джинси, але нічого не купив. З ОСОБА_2 вони ніколи не спілкувалися як з батьком, вона називає його не батьком, а по імені. Зазначила, що в день судового засідання ОСОБА_2 зробив їй зауваження та підвищив голос на матір, їй було страшно.

В судовому засіданні малолітня ОСОБА_5 , в присутності представника служби у справах дітей пояснила суду, що у 2020 році до них приїжджали бабуся та дідусь по лінії батька та дарували подарунки на її день народження. Новий чоловік мами турбується про них, наразі перебуває в Збройних Силах України. Вона не відмовляється від спілкування з батьком, проте останній не телефонує та не приїжджає. Коли вони відвідували службу у справах дітей, ОСОБА_2 підійшов до її сестри ОСОБА_7 , а її, як вона вважає, не впізнав.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши надані докази, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що батьками ОСОБА_4 є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.6).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 вбачається, що батьками ОСОБА_5 є ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.7).

У відповідності до довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради №10-11.4/09 від 16 січня 2023 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с.8).

Згідно довідки ТОВ «Фортекс» №2 від 20.01.2023 року, ОСОБА_1 працює в ТОВ «Фортекс» растильником грибниці з 01.11.2022 року і по теперішній час (а.с.9).

Відповідно до характеристики ТОВ «Фортекс» №3 від 20.01.2023 року ОСОБА_1 характеризується позитивно (а.с.10).

Відповідно до довідки про участь батьків учениці 6-го класу ОСОБА_4 у шкільному житті дитини №01-15/13 від 20.01.2023 року, виданої Ялинцівською гімназією Піщанської сільської ради, батько ОСОБА_2 участі у шкільному житті дитини не приймає (а.с.11).

Відповідно до довідки про участь батьків учениці 6-го класу ОСОБА_4 у шкільному житті дитини №01-15/14 від 20.01.2023 року, виданої Ялинцівською гімназією Піщанської сільської ради, батько ОСОБА_2 участі у шкільному житті дитини не приймає (а.с.12).

З довідки Ялинцівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини від 13 січня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово зверталася до Ялинцівської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини з приводу хвороби дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в 2015 - 2023 роках (а.с.13).

З копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 вбачається, що внаслідок укладення шлюбу ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_11 » (а.с.14).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 3 класу Ялинцівської гімназії Піщанської сільської ради ОСОБА_5 №01-15/68 від 03.04.2023 року, дівчинка виховується у багатодітній родині. Має старших брата ОСОБА_12 і сестру ОСОБА_13 . Проживає у добрих житлових умовах. Фізичний розвиток дитини відповідає віку. На даний момент ОСОБА_14 відвідує 3 клас гімназії. Дівчинка відкрита, доброзичлива, спокійна, сором`язлива. Підтримує дружні стосунки з усіма учнями класу. Має позитивний характер. Відповідальна. ОСОБА_15 іде на контакт. Нервова система характеризується середнім рівнем стійкості до стресів. Загальний розвиток пізнавальної сфери, рівень розвитку пам`яті, уваги, мислення, уяви середній. Пізнавальна активність виражена помірно, учениця працює за вказівкою вчителя, іноді задає питання. Рівень мотивації до навчання помірний. Ставлення до навчання позитивне. Поведінка задовільна. Протягом 2022-2023 навчального року з ОСОБА_16 було проведено ряд психологічних діагностичних досліджень, за результатами яких можна зазначити, що учениця має уявлення про сім`ю в цілому та про окремих її членів. На першому (значущому) місці для дитини є її мама ОСОБА_17 . З ніжністю та теплотою вона розповідає про відносини з мамою, бабусею та старшою сестричкою. Під час індивідуальної бесіди з`ясувалося, що батьком ОСОБА_18 називає нового чоловіка мами ОСОБА_12 . Між ОСОБА_16 та вітчимом ОСОБА_12 склалися теплі, довірливі та дружні стосунки. Добрі стосунки у ОСОБА_20 і з старшим братом ОСОБА_21 . Дівчинка почуває себе рівноправною у сімейному колі. Вона любима і захищена. Про батька ОСОБА_23 учениця не згадує і нічого не розповідає (а.с.18).

Відповідно до психолого-педагогічної характеристики учениці 6 класу Ялинцівської гімназії Піщанської сільської ради ОСОБА_4 №01-15/69 від 03.04.2023 року, дівчина виховується у багатодітній родині. Має старшого брата ОСОБА_12 і меншу сестричку ОСОБА_14 . Проживає у добрих житлових умовах. Фізичний розвиток відповідає віку. На даний момент ОСОБА_24 відвідує 6 клас гімназії. Дівчина справляє враження товариської людини. ОСОБА_15 підтримує бесіду. В учениці високий рівень потреби у спілкуванні з ровесниками. Нервова система характеризується середнім рівнем стійкості до стресів. Рівень схильності до девіантної поведінки середній. Загальний розвиток пізнавальної сфери, рівень розвитку пам`яті, уваги, мислення, уяви - середній. Пізнавальна активність виражнена помірно. Рівень мотивації до навчання помірний. Ставлення до навчання нестійке позитивне: вважає, що вчитися потрібно, але інтересу до навчання та систематичності в підготовці не виявляє. Протягом 2022-2023 навчального року з ОСОБА_25 було проведено ряд психологічних діагностичних досліджень, за результатами яких можна зазначити, що учениця має позитивне уявлення про сім`ю. На першому (значущому) місці для дитини є її мама ОСОБА_17 . З ніжністю та теплотою вона розповідає про відносини з мамою та бабусею. Дитина старається допомагати їм в усьому. Під час індивідуальної бесіди з`ясувалося, що батьком ОСОБА_24 називає нового чоловіка мами ОСОБА_12 . Між дівчинкою і вітчимом ОСОБА_12 склалися теплі і довірливі стосунки. Добрі стосунки у ОСОБА_7 і з старшим братом ОСОБА_21 . Дівчинка , почуває себе рівноправною у сімейному колі, її люблять, але не балують, залучають до сімейної праці, водночас враховують особисті інтереси та потреби, ОСОБА_24 активна учасниця художньої самодіяльності. Про батька ОСОБА_23 учениця не згадує і нічого не розповідає (а.с.19).

З копій вироків Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22 червня 2022 року, від 10 січня 2014 року, від 01 березня 2018 року, від 05 грудня 2018 року вбачається, що ОСОБА_2 раніше неодноразово судимий (а.с.20-25).

Згідно розрахунку заборгованості про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_26 на утримання дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 04.01.2023 року заборгованість складає 171472,85 гривень (а.с.26-29).

У відповідності до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області (а.с.99-100), затвердженого рішенням Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області №195 від 27 вересня 2023 року (а.с.98), з`ясувавши всі обставин було встановлено, що на даний час питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є передчасним, оскільки у батька є бажання в збереженні родинних відносин зі своїми доньками, тому орган опіки та піклування прийшов до висновку про недоцільність позбавлення громадянина ОСОБА_2 батьківських прав відношенню до ОСОБА_4 та ОСОБА_27 .

З розрахунку заборгованості про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_26 на утримання дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 аліментів вбачається, що станом на 05.12.2023 року заборгованість складає 210940,85 гривень (а.с.154-157).

Також, судом було досліджено військово-облікові документи на ім`я ОСОБА_6 , якому 14.06.2022 року вручено мобілізаційне розпорядження (а.с.32).

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктом 6 ч.1 ст.3 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пункту 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року (далі - Конвенція про права дитини), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до пункту 1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Законодавцем передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України).

Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), в тому числі, й на рівне виховання батьками.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Положеннями ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини.

Відповідно до роз`яснень викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 за №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п.п.16, 18 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Вказаний правовий висновок викладений Верховним Судом в постановах від 11 серпня 2021 року у справі № 621/492/20 та від 12 травня 2021 року у справі № 689/551/20-ц.

Пунктами 1, 3 статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитина для повного та гармонійного розвитку особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, у випадку такої можливості, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і, в будь-якому випадку, в атмосфері любові та духовного і матеріального забезпечення.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100).

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин.

Подібні правові висновки викладені у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 08 квітня 2020 року у справі № 645/731/18, від 29 січня 2020 року у справі № 127/31288/18, від 29 січня 2020 року у справі № 643/5393/17, від 17 січня 2020 року у справі № 712/14772/17, від 25 листопада 2019 року у справі № 640/15049/17, від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Згідно з вимогами ч. ч. 4, 5, 6 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як на підставу пред`явлення даного позову, позивач ОСОБА_1 посилається на те, що тривалий час відповідач не цікавився життям своїх дітей, не сплачує аліменти, взагалі не спілкується з дітьми, всі питання щодо виховання та утримання дітей вирішуються позивачкою та її чоловіком самостійно без участі та підтримки з боку відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач заперечуючи проти позову, посилається на відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав, наголошує на тому, що позивачка сама перешкоджає йому у зустрічах з дітьми, оскільки стверджує, що контактування дітей з ним негативно впливає на дітей. Також, факт існування існування неприязних стосунків між сторонами не заперечує й позивачка.

Суд, аналізуючи в сукупності зібрані у справі докази, приходить до висновку, що наведені позивачкою ОСОБА_1 обставини щодо неналежної участі відповідача в утриманні і вихованні дітей,не можуть бути достатніми підставами в розумінні ст.164 СК України для ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав.

Позивачкою не надано суду беззаперечних та достатніх доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно двох малолітніх дітей, котрі б слугували підставою для позбавлення його батьківських прав.

Факт з`явлення відповідача в судові засідання, категоричне заперечення позовних вимог, може свідчити про його інтерес до дітей. Вказані дії відповідача свідчать про бажання останнього брати участь у вихованні дітей та прикласти свої зусилля і змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та давши їм належну правову оцінку, суд прийшов до висновку про відсутність об`єктивних і безсумнівних доказів винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , котрі б слугували підставою для позбавлення його батьківських прав.

На переконання суду відповідач під час розгляду справи, займаючи активну позицію по відстоюванню своїх прав та інтересів, продемонстрував своє бажання виконувати батьківські обов`язки та налагодити із позивачкою процес його подальшої участі у вихованні дітей, що само по собі свідчить про відсутність підстав для позбавлення його батьківських прав.

Такі висновки суду відповідають правовим позиціям, викладеним у постановах Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі №713/63/17 та від 23.11.2021 року у справі №592/17972/19.

У справі № 409/1865/17-ц у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав судами першої та апеляційної інстанції було відмовлено, з чим погодився і Верховний Суд та вказав, що: «вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку поданим сторонами доказам, суди дійшли правильного висновку про те, що підстави, передбачені частиною першою статті 164 СК України для позбавлення відповідача батьківських прав, відсутні. Батько дитини бажає спілкуватися з дочкою, проти позбавлення батьківських прав заперечує, а позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. Крім того, суди правильно не погодились з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини».

Аналогічних висновків щодо недоцільності позбавлення батьківських прав дійшов Верховний Суд і у постановах від 11 березня 2020 року в справі № 638/16622/17, від 13 квітня 2020 року в справі № 760/468/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 522/10703/18, від 06 травня 2020 року в справі № 753/2025/19, від 11 вересня 2020 року в справі № 371/693/18, від 23 листопада 2020 року в справі № 227/2272/18, від 16 червня 2021 року в справі №595/1638/19.

Разом з цим суд звертає увагу, що в судовому засіданні позивачка визнала, що метою позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 є усиновлення малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки на її думку, її чоловік більше заслуговує бути батьком дітей, що не відповідає меті позбавлення батьківських прав.

Таким чином, позивачка не надала суду достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження винної поведінки відповідача та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно малолітніх дітей, що могли б бути підставою для позбавлення його батьківських прав.

Посилання позивача на таку підставу позбавлення батьківських прав, як сприйняття її нового чоловіка неповнолітніми дітьми як батька, суд відхиляє, оскільки озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї. Аналогічного висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав на підстави виключно думки дитини дійшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 705/3040/18 (провадження № 61-19878св21), зазначивши про необхідність врахування об`єктивних причин неможливості активної участі одного з батьків у житті дитини, зокрема, проживання та роботу в іншому місті, існування між батьками неприязних стосунків, що може вказувати про недоведеність позивачем свідомого ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Посилання представником позивачки на порушення порядку складання висновку органу опіки та піклування суд відхиляє, оскільки в провадження суду надано висновок, який за датою та суб`єктом складання відповідає вимогам чинного законодавства та не містить логічних суперечностей щодо хронології його складання.

Таким чином, суд вважає, що на даний час, поданий позов про позбавлення батьківських прав є передчасним.

Разом з тим, суд вважає, що в діях відповідача має місце неналежне виконання батьківських обов`язків відносно дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , а тому відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до їх виховання.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, які не виконують батьківських обов`язків, участь відповідача в судових засіданнях, заперечення щодо позову, що вже свідчить про бажання батька підтримувати стосунки із дітьми, суд приходить до висновку про передчасність прийняття такого рішення і надання можливості відповідачеві змінити ставлення до виховання двох малолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Також, необхідно попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дітей і покласти на орган опіки та піклування за місцем проживання дітей, контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як у задоволенні позову відмовлено, то, у відповідності до норм ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати залишаються за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 12, 79-81, 141, 258-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 19,150, 164-167 Сімейного кодексу України, суд,-

Ухвалив:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання своїх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Покласти на орган опіки та піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради контроль за виконанням батьківських обов`язків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , щодо дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 01.02.2024.

Повне найменування учасників процесу:

Позивачка - ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач - ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 , виданий Кременчуцьким РВ УМВС України в Полтавській області 29.06.2001 року.

Третя особа - Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, місцезнаходження: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Піщане, вул. Київська, буд.104, .

СуддяА. С. Река