У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про повернення позовної заяви

21 березня 2024 року справа № 542/534/24

провадження № 2/542/250/24

Суддя Новосанжарського районного суду Полтавської області Кашуба М.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

в с т а н о в и в:

19.03.2024 адвокат Семеха Дмитро Сергійович від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про поділ спільного майна.

Подана заява представника позивача адвоката Семехи Дмитра Сергійовича про поділ спільного майнане може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі №199/6713/14-ц (провадження №14-92цс19) зроблено висновок, що нецензурна лексика, образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників. Використання одними учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності цих осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України. Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див., ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява №67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви №61164/00 і №18589/02)).

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року (справа № 9901/23/21 провадження № 11-64заі21), у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року (справа № 274/4944/20 провадження № 61-393св22), у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 16 січня 2024 року (справа № 991/7073/23 провадження № 51-5215 км 23).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 21 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний, зокрема, дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Відповідно до ст. 11 «Правил адвокатської етиики» затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року від 09 червня 2017 року, зі змінами, затвердженими З`їздом адвокатів України 2019 року від 15 лютого 2019 року (надалі Правил), основними принципами адвокатської етики, зокрема є компетентність та добросовісність. Зважаючи на суспільну значущість і складність професійних обов`язків адвоката, від нього вимагається високий рівень професійної підготовки, ґрунтовне знання чинного законодавства, практики його застосування, опанування тактики, методів і прийомів адвокатської діяльності, ораторського мистецтва. Адвокат зобов`язаний надавати професійну правничу (правову) допомогу клієнту, здійснювати його захист та представництво компетентно і добросовісно, що передбачає знання відповідних норм права, наявність необхідного досвіду їх застосування, доскональність у врахуванні всіх обставин, що стосуються доручення клієнта та можливих правових наслідків його виконання, ретельну підготовку до виконання доручення. Адвокат має постійно підвищувати свій професійний рівень та кваліфікацію, володіти достатньою інформацією про зміни у чинному законодавстві. Адвокат повинен забезпечувати обґрунтовано необхідний рівень компетентності своїх помічників, стажистів, технічного персоналу та інших осіб, що залучаються ним для виконання окремих робіт у зв`язку з виконанням доручення.

Статтею 12 Правил визначено також принцип поваги до адвокатської професії. Всією своєю діяльністю адвокат повинен стверджувати повагу до адвокатської професії, яку він уособлює, її сутності та громадського призначення, сприяти збереженню та підвищенню поваги до неї в суспільстві. Цього принципу адвокат зобов`язаний дотримуватись у всіх сферах діяльності: професійній, громадській, публіцистичній та інших.

Адвокату категорично забороняється використовувати при виконанні доручення клієнта незаконні та неетичні засоби, зокрема спонукати свідків до надання завідомо неправдивих показань, вдаватися до протизаконних методів тиску на протилежну сторону чи свідків (погроз, шантажу тощо), використовувати свої особисті зв`язки (чи в окремих випадках особливий статус) для впливу прямо або опосередковано на суд або інший орган, перед яким він здійснює представництво або захист інтересів клієнтів, використовувати інформацію, отриману від колишнього клієнта, конфіденційність якої охороняється законом, використовувати інші засоби, що суперечать чинному законодавству або цим Правилам (ст. 25 Правил).

Згідно зі ст. 44 Правил, під час здійснення професійної діяльності в суді адвокат повинен бути добропорядним, поводити себе чесно та гідно, стверджуючи повагу до адвокатської професії.

Таким чином, суд презюмує обізнаність представника позивачки з положеннями процитованих вище норм, оскільки він є адвокатом у розумінні положень ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тобто особою, яка має повну вищу юридичну освіту, стаж роботи у галузі права, та за результатами складеного кваліфікаційного іспиту та стажування визнана державою як така, що володіє необхідним та достатнім рівнем знань у галузі права.

При цьому, дослідивши матеріали позовної заяви суд встановив, що в додатках до позовної заяви адвокатом додано фотографії, на одній із яких зображено групу людей з предметом, який імітує чоловічий статевий орган під час еякуляції, а також імітацію статевого акту орального сексу за участю однієї з жінок, яка зображена на фото з використанням нею вказаного предмета.

Надання професійним адвокатом у цивільній справі в додатках до позову, предметом якого є поділ майна подружжя, фотографій з таким змістом, на переконання суду, є неприпустимим, є проявом очевидної неповаги до моральних засад суспільства, неповаги до суду, до учасників справи та інших осіб, зокрема, працівників суду.

Подання таких додатків до позовної заяви не спрямоване на ефективний захист прав, свобод, інтересів позивача у справі, виходить за межі нормальної, легітимної та коректної поведінки учасника справи, що неприпустимо при оформленні процесуального документа.

Таке зневажливе ставлення не може залишитися поза увагою суду, адже такі дії породжують вкрай негативні наслідки - дискримінують судову владу, порушують права учасників справи та інших осіб, суперечать завданню цивільного судочинства та розцінюються судом як прояв неповаги до суду, є зловживанням особою, яка подала позовну заяву процесуальними правами та свідчать про невиконання нею обов`язку керуватися завданнями цивільного судочинства та дотримуватися правил адвокатської етики.

Отже, суд визнає подання адвокатом Семехою Дмитром Сергійовичем позовної заяви з додатками, які містять неетичний, непристойний характер виявом неповаги до суду та зловживанням процесуальними правами, у зв`язку з чим позовна заява разом з додатками підлягає поверненню особі, яка її подала.

На підставі викладеного, керуючись ст. 260, 261, 353-355 ЦК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву з додатками, подану адвокатом Семехою Дмитром Сергійовичем від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - повернутиособі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області Кашуба М. І.