Дата документу 27.02.2024 Справа № 323/3094/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №323/3094/21 Головуючий у першій інстанції: Дмитрюк О.В.
Провадження № 22-ц/807/205/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Бєлки В.Ю.,

Трофимової Д.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Преображенське», третя особа: Оріхівський відділ державної виконавчої служби у Пологівському районі Запорізької області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И ЛА:

Представник позивача звернулась 09.11.2021 р. до суду з позовом до ТОВ «Преображенське» про стягнення коштів, який був уточнений в процесі розгляду справи.

В позовній заяві зазначила, що 15.07.2008 р. ОСОБА_1 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , посвідчену приватним нотаріусом Гуляйпільского районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. за реєстровим № 1953, щодо представництва визначеними особами інтересів ОСОБА_1 у всіх державних, громадських та інших органах і організаціях з усіх без винятку питань, що стосуватимуться довірителя.

Зазначену довіреність за заявою ОСОБА_1 скасовано 27.12.2016 р.

У вересні 2019 р. ОСОБА_1 отримала позовну заяву ТОВ «Преображенське» про стягнення 143 888,60 грн., з якої позивачу стало відомо, що 15.08.2016 р. представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 отримала від ТОВ «Преображенське» грошові кошти у розмірі 100 000 грн., при цьому ТОВ «Преображенське» утримало з ОСОБА_1 податок на прибуток та військовий збір на суму 24 233,60 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.02.2020 р. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преображенське» стягнуто 143 888,60 грн., в тому числі 124 233,60 грн. (з урахуванням податків та зборів), та судовий збір.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.09.2020 р. рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.02.2020 р. змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преображенське» грошові кошти в сумі 125 396,86 грн. та судові витрати у сумі 1880,95 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2821,43 грн.

На підставі зазначеного судового рішення видано виконавчий лист, за яким Оріхівським ВДВС 06.05.2021 р. відкрито виконавче провадження № 65317757 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преображенське» 125 396,86 грн. та судового збору в сумі 1880,95 грн., всього на суму 127277,78 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 163,46 грн.

Крім того, постановами державного виконавця Оріхівського ВДВС від 07.05.2021 р. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в сумі 12 727,78 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 163,46 грн.

Таким чином, загальна сума грошового зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Преображенське» і Оріхівським ВДВС склала 140 169,05 грн.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.04.2021 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в сумі 125 396,86 грн. залишено без задоволення.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27.07.2021 р. рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.04.2021 р. скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції.

В жовтні 2021 р. ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 100 000 грн. в рахунок виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 27.07.2021 р., ці грошові кошти в той же день позивачем були передані представнику ТОВ «Преображенське», про що Оріхівським ВДВС зроблено відповідний запис у виконавчому провадженні.

На цей час в Оріхівському ВДВС обліковується заборгованість ОСОБА_1 по сплаті ТОВ «Преображенське» 27 277,82 грн. (127 277,82 грн. 100 000 грн. = 27 277,82 грн.) та на користь Оріхівського ВДВС суми виконавчого збору та витрат на виконавче провадження 12 891,24 грн. (виконавчий збір 12 727,78 грн. + витрати виконавчого провадження в сумі 163,46 грн. = 12 891,24 грн.).

Судовими рішеннями (рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.04.2021 р. та Запорізького апеляційного суду від 27.07.2021 р.) встановлено, що право ОСОБА_1 на отримання від ОСОБА_4 , як повіреної орендної плати було порушено ОСОБА_4 .

Таким чином, стягнення з ОСОБА_1 на підставі рішення суду залишків боргу в сумі 27 277,82 грн. на користь ТОВ «Преображенське» є незаконне набуття з боку ТОВ «Преображенське» коштів за рахунок ОСОБА_1 (безпідставно набуте майно).

Стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору і витрат на виконавче провадження в розмірі 12 891,24 грн. на користь Оріхівського ВДВС в межах відкритого виконавчого провадження № 65317757 є збитками для позивача внаслідок незаконних дій ТОВ «Преображенське».

За позовом, посилаючись на ст.ст.1166, 1212 ЦК України, представник просить стягнути з ТОВ «Преображенське» на користь ОСОБА_1 40 169,06 грн. та судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що судом неповно з`ясовані всі обставини справи, та посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційна скарга не містить обґрунтування, які саме норми матеріального чи процесуального права порушено судом під час розгляду справи, наявне виключно цитування норм процесуального закону та незгоду з висновками суду першої інстанції.

Відзиву на апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з не доведеності протиправності дій відповідача та його вини у завданні шкоди позивачу.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що 15.07.2008 р. ОСОБА_1 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , яка була посвідчена приватним нотаріусом Гуляйпільского районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. за реєстровим № 1953, щодо представництва визначеними особами інтересів ОСОБА_1 у всіх державних, громадських та інших органах і організаціях з усіх без винятку питань, що стосуватимуться довірителя, яку було скасовано 27.12.2016 р. за заявою ОСОБА_1 (а.с.4).

15.08.2016 р. представник позивача за довіреністю ОСОБА_4 отримала від ТОВ «Преображенське» грошові кошти у розмірі 100 000 грн., при цьому ТОВ «Преображенське» утримало з ОСОБА_1 податок на прибуток та військовий збір на суму 24 233,60 грн.

Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.02.2020 р. з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преображенське» стягнуто 143 888,60 грн., в тому числі 124 233,60 грн. (з урахуванням податків та зборів), та судовий збір (а.с.20-22).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.09.2020 р. рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.02.2020 р. змінено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преображенське» грошові кошти в сумі 125 396,86 грн. та судові витрати у сумі 1880,95 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 2821,43 грн. (а.с.23-29).

На підставі зазначеного судового рішення видано виконавчий лист (а.с.125), за яким Оріхівським ВДВС 06.05.2021 р. відкрито виконавче провадження № 65317757 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Преображенське» 125 396,86 грн. та судового збору в сумі 1880,95 грн., всього на суму 127277,78 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 163,46 грн. (а.с.15).

Крім того, постановами державного виконавця Оріхівського ВДВС від 07.05.2021 р. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в сумі 12 727,78 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 163,46 грн. (а.с.16, 17).

Таким чином, загальна сума грошового зобов`язання ОСОБА_1 перед ТОВ «Преображенське» і Оріхівським ВДВС склала 140 169,05 грн.

Рішенням Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.04.2021 р. позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди в сумі 125 396,86 грн. залишено без задоволення (а.с.5-6).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27.07.2021 р. рішення Гуляйпільського районного суду Запорізької області від 12.04.2021 р. скасовано, позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 100 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у суді апеляційної інстанції (а.с.8-13).

В жовтні 2021 р. ОСОБА_4 передала ОСОБА_1 100 000 грн. в рахунок виконання постанови Запорізького апеляційного суду від 27.07.2021 р., ці грошові кошти в той же день позивачем були передані представнику ТОВ «Преображенське», про що Оріхівським ВДВС зроблено відповідний запис у виконавчому провадженні (а.с.137).

Позивач зазначає, що в Оріхівському ВДВС обліковується заборгованість ОСОБА_1 по сплаті ТОВ «Преображенське» 27 277,82 грн. (127 277,82 грн. 100 000 грн. = 27 277,82 грн.) та на користь Оріхівського ВДВС суми виконавчого збору та витрат на виконавче провадження 12 891,24 грн. (виконавчий збір 12 727,78 грн. + витрати виконавчого провадження в сумі 163,46 грн. = 12 891,24 грн.).

Разом з тим, як встановлено судом першої інстанції 13.09.2023 р. державним виконавцем Оріхівського відділу державної виконавчої служби винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 65317757, з якої вбачається, що зобов`язання боржника ОСОБА_1 перед стягувачем ТОВ «Преображенське» фактично виконано. Борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження стягнуто в повному обсязі та перераховано за належністю (а.с.160).

Як випливає зі змісту позову, за позивачем обліковується заборгованість перед відповідачем в сумі 27 277,81 грн., а також перед державним бюджетом в сумі 12 291,84 грн., яка виникла внаслідок незаконних дій відповідача.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільних прав, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри цивільно-правової відповідальності як збитки, необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність збитків, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитки, вина).

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність це забезпечений державним примусом обов`язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою (збитками) розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необреженості).

П.2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Тобто цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Як встановлено судом першої інстанції, в серпні 2019 р. відповідач звернувся до суду з позовом до позивача про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів (наперед сплаченої відповідачем позивачу орендної плати за договором оренди землі, який за ініціативою позивача було визнано недійсним).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16.09.2020 р. змінено рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 21.02.2020 р., стягнуто з позивача на користь відповідача безпідставно отримані грошові кошти у сумі 127 396,86 грн. та судовий збір в сумі 1880,95 грн., загалом на суму 127 277,81 грн.

23.04.2021 р. ТОВ «Преображенське» звернулось до Оріхівського районного ВДВС з заявою про примусове виконання вказаного рішення суду.

Постановами державного виконавця Оріхівського ВДВС від 07.05.2021 р. з ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір в сумі 12 727,78 грн. та мінімальні витрати виконавчого провадження в сумі 163,46 грн.

Відповідно до ч.4 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору.

В силу ч.ч.1 та 2 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню.

Згідно з п.п.1, 3 ч.1 ст.42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст.27 цього Закону, та стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

На підставі зазначеного, суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлені обставини справи не свідчать про протиправність дій відповідача та його вини у завданні шкоди позивачу, що виключає її відшкодування і є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з зазначеним рішенням суду першої інстанції.

Згідно із статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як: неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства; наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду; вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

Відповідно до частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала

З аналізу наведеної норми для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи. Тобто обов`язковими передумовами є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Зокрема, мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Згідно зі статтею 42 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, та стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження належать до коштів виконавчого провадження (ч. 1).

Зокрема, витратами виконавчого провадження є витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень (ч. 2). На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення (ч. 4).

Відповідно до статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби (ч. 1).

Виконавчий збір стягується державним виконавцем з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (ч. 7).

Оскільки рішення на підставі якого було відкрито виконавче провадження та відбувалось стягнення не було скасовано, то відсутні підстави для застосування відповідних норм законодавства.

Апелянтом жодним чином не доведено протиправності дій відповідача та його вини у завданні шкоди позивачу.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та обставини справи, вважає, що висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, законними та обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у

державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 жовтня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2024 року.

Головуючий

Судді: