Справа № 635/7206/21
Провадження № 2/545/425/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.04.2024 суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради Харківської області про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі 09.09.2021 звернулися до Харківського районного суду Харківської області з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21.10.2021 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 за №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до ч.7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність судових справ, територіальна підсудність справ Харківського районного суду Харківської області була визначена за Полтавським районним судом Полтавської області.

Відповідно до розпорядження голови Верховного Суду від 17.11.2022 за N 65 «Про відновлення територіальної підсудності судових справ окремих судів м. Харкова та Харківської області» територіальна підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області відновлена з 23.11.2022.

До Полтавського районного суду Полтавської області цивільна справа була направлена Харківським районним судом Харківської області, згідно супровідного листа з вих.№635/7206/21/15626/2023 від 07.06.2023, та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2023 справу розподілено на суддю Харабадзе К.Ш.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 267/0/15-24 від 30.01.2024 року достроково закінчено відрядження судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області Харабадзе К.Ш. до Полтавського районного суду Полтавської області із 12 лютого 2024 року.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 27.02.2024 справу №635/7206/21 передано від судді Харабадзе К.Ш. до ОСОБА_3 .

Положеннями ч.1ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд враховує, що спір стосується нерухомого майна, а відповідно до ст. 30 ч.1 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, яка викладена у постановах у справі № 460/4286/16-ц від 23.01.2018 та у справі № 640/16548/16-ц від 16.05.2018, до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 10.04.2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Як вбачається з матеріалів справи місцем знаходження нерухомого майна, а саме житловий будинок з відповідною частиною надвірних будівель та споруд є: АДРЕСА_1 .

Таким чином, оскільки суть позовних вимог стосується нерухомого майна, то на думку суду, відповідно до ч.1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Тому вказана цивільна справа підлягає до розгляду за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Окрім того, відповідно до висновку науково-правової експертизи щодо доктринального тлумачення та застосування окремих норм і положень законодавства України №126/66-е від 06.04.2023, затвердженого директором Інституту держави і права імені В.М. Корецького НАН України доктором юридичних наук, професором, академіком Національної академії правових наук України, заслуженим юристом України О.В. Скрипнюком:

- отримані від суддів Харківського районного суду судові справи, що перебували у їх провадженні до змін територіальної підсудності та які не були зареєстровані та розподілені між суддями Полтавського районного суду, після відновлення роботи Харківського районного суду з 23 листопада 2022 року у розумінні процесуальних законів, зокрема КПК України, ЦПК України, не є підсудними Полтавському районному суду та не підлягають прийняттю до провадження суддями цього суду;

- реєстрація Полтавським районним судом нерозподілених судових справ, у тому числі кримінальних проваджень, що надійшли до 01 травня 2022 року відповідно до зміни територіальної підсудності розпорядженням Голови Верховного Суду від 08 березня 2022 р. №2/0/9-22 та які зареєстровані за Харківським районним судом і конкретно визначеними суддями за протоколами автоматизованого розподілу цього суду, після відновлення його роботи з 23 листопада 2022 року згідно із розпорядженням Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року № 65 не містить законних підстав;

- у відповідності до вимог ст. 6 Конвенції розгляд нерозподілених судових справ Полтавським районним судом, що направлені Харківським районним судом у порядку зміни підсудності, після поновлення його роботи є порушенням права особи на доступ до правосуддя, зокрема на такі елементи права на судовий захист як справедливість судового розгляду, розумний строк розгляду справ, розгляд справи судом, встановленим законом, незалежність і безсторонність суду тощо;

- продовження розгляду судових справ, які не розподілені Полтавським районним судом та визначеними згідно із протоколами автоматизованого розподілу справ за суддями Харківського районного суду, після відновлення роботи цього суду сприятимуть громадянам дотриманню їх права доступу до правосуддя та розумних, а відтак і процесуальних строків розгляду справ (проваджень).

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(РИМ, 4.XI.1950), а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Одною із складових гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий суд є право на розгляд справи судом створеним відповідно до закону («встановленим відповідно до закону»), що забезпечує процесуальну та матеріальну справедливість судових розглядів справ.

Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року).

Дана норма втілена в національному законодавстві, зокрема в ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка регламентує, що кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», доступність правосуддя для кожної особи забезпечується відповідно до Конституції України та в порядку, встановленому законами України.

Згідно ст.8 цього ж Закону, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі звертались з позовом саме до Харківського районного суду Харківської області і мали правомірні сподівання на розгляд справи судом, визначеним законом та за місцем знаходженням сторін у справі та нерухомого майна.

На теперішній час з 23.11.2022 існує об`єктивна можливість і наявність необхідних умов для забезпечення здійснення правосуддя Харківським районним судом Харківської області в умовах воєнного стану. А саме, у зв`язку з поновленням роботи Харківського районного суду Харківської області відповідно до розпорядження №65 від 17 листопада 2022 року Головою Верховного Суду, з урахуванням п.1 ст.6 Конвенції щодо розгляду справ судом «встановленим законом», з 23.11.2022 Харківський районний суд є судом, уповноваженим розглядати справи, які йому територіально підсудні, тобто є судом «встановленим законом».

Зміна підсудності даної справи була викликана виключними обставинами, які наразі відпали, розпорядженням Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року №65 відновлено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області з 23.11.2022 року. На час надходження і розподілу справи дана справа не підсудна Полтавському районному суду Полтавської області. Харківський районний суд Харківської області, як належний суд наділений повноваженнями та достатніми процесуальними можливостями для розгляду справи в установлений законодавством строк та дотримання прав учасників судового розгляду, оскільки сторони знаходяться в межах територіальної юрисдикції Харківського районного суду Харківської області та в умовах воєнного стану будуть мати можливість з`являтися до суду, реалізувати свої процесуальні права та обов`язки, що буде сприяти забезпеченню права сторін на доступ до суду.

За таких обставин відкриття провадження у вказаній цивільній справі Полтавським районним судом Полтавської області порушить право доступу до правосуддя кожної особи, чия справа надійшла за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області та якому з 23.11.2022 року відновлено територіальну підсудність судових справ і відповідно відновлено здійснення правосуддя та розгляд судових справ.

Таким чином, враховуючи, що Розпорядженням Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року №65 відновлено територіальну підсудність судових справ Харківського районного суду Харківської області з 23.11.2022 року, тому на даний час Харківський районний суд Харківської області наділений повноваженнями та достатніми процесуальними можливостями для розгляду справи.

Судовий розгляд позовної заяви Харківським районним судом Харківської області цілком забезпечить ефективність, оперативність, розумність строків розгляду справи судом, та дотримання прав учасників справи, а саме, можливість брати участь у судових засіданнях та реалізовувати свої процесуальні права та обов`язки, визначені ст. 43 ЦПК України, що буде сприяти забезпеченню права сторін на доступ до суду.

З 23.11.2022 Харківський районний суд є судом, уповноваженим розглядати справи, які йому територіально підсудні, тобто є судом «встановленим законом».

Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України,суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

На підставі викладеного, вважаю за необхідне передати дану справу на розгляд до Харківського районного суду Харківської області.

Керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258, 260 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Мереф`янської міської ради Харківської області про визнання права власності на майно в порядку набувальної давності передати на розгляд до Харківського районного суду Харківської області.

Спір про підсудність справи між судами не допускається.

Ухвалу може бути оскаржено безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. Г. Путря