ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/42/24 Справа № 195/408/23 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
31 січня 2024 року м. Дніпро
Дніпровський апеляційний суд у складі:
судді-доповідача Космачевської Т.В.,
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
розглянувши в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро заяву Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в цивільній справі номер 195/408/23 за позовом за позовом ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди землі,
Рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.» (), треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди землі - задоволено.

Визнано недійсним, з моменту укладення договір про внесення змін до договору оренди землі №82 від 18.02.2005 року, укладений 30 липня 2013 року, зареєстрований реєстраційною службою Томаківського районного управління юстиції Дніпропетровської області, на земельну ділянку площею 9,13 га, розташовану на території Кисличуватської сільської ради Томаківського району Дніпропетровської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:004:0033, дата державної реєстрації речового права 11.06.2014 року, номер запису про інше речове право: 6009034, укладений між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та Селянським (фермерським) господарством «Скорук А.В.», строк дії до 11 листопада 2025 року та зобов`язати Селянське (фермерське) господарством «Скорук А.В.» передати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 належну їм земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 9,13 га, кадастровий номер :01:004:0033, яка розташована та території Кисличуватської сільської ради Нікопольського (колишнього Томаківського) району Дніпропетровської області.

Із вказаним рішенням не погодився відповідач Селянське (фермерське) господарство «Скорук А.В.», подав апеляційну скаргу.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 грудня 2023 року апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.» - задоволено.

Рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 13 вересня 2023 року - скасовано.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.», треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Орган опіки та піклування - Служба у справах дітей виконавчого комітету Томаківської селищної ради, про визнання недійсним з моменту укладення договору оренди землі, - відмовлено.

18 грудня 2023 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу.

У заяві Селянське (фермерське) господарство «Скорук А.В.» просить суд стягнути з позивачки ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 7500,00 грн.

На обґрунтування розміру понесених судових витрат заяві Селянське (фермерське) господарство «Скорук А.В.» надало до суду договір№15 про надання правової допомоги від 05 жовтня 2023 року, акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 14 грудня 2023 року, звіт про надану правничу допомогу від 14 грудня 2023 року, рахунок №1 від 14 грудня 2023 року та докази направлення клопотання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу іншим учасникам справи.

Від позивачки ОСОБА_1 надійшли заперечення на подану заяву, в яких позивачка зазначає, що вважає заявлені вимоги про стягнення з неї судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн завищеними, та такими що не підтверджуються матеріалами справи та об`єму зробленої роботи представника Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.» по наданню правничої допомоги, тому просила в заявленому до стягнення розмірі - відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи заяви, апеляційний суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2023 року між відповідачем СФГ «Скорук А.В.» та адвокатом Резніченко Л.І. укладено договір №15 про надання правової допомоги (а.с. 242-243зв, том 1).

14 грудня 2023 року адвокатом Резніченко Л.І. складено звіт про надану правничу допомогу, відповідно до якого нею надано СФГ «Скорук А.В.» наступну правову допомогу: підготовка апеляційної скарги - ставка 1500,00 грн за годину, час виконання послуги - 3 години, загальна вартість 4500,00 грн; ознайомлення з матеріалами цивільної справи в апеляційній інстанції - ставка 1500,00 грн за годину, час виконання послуги - 1 година, загальна вартість 1500,00 грн; участь у судовому засіданні - ставка 1500,00 грн за годину, час виконання послуги - 1 година, загальна вартість 1500,00 грн. А також виписано рахунок №1 на суму 7500,00 грн (а.с. 245, 246, том 1).

14 грудня 2023 року відповідачем СФГ «Скорук А.В.» та адвокатом Резніченко Л.І. підписано акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 14 грудня 2023 року, відповідно до якого розмір винагороди (гонорару) адвоката склав 7500,00 грн (а.с. 244, том 1).

Апеляційним судом взято до уваги, що з протоколу судового засідання від 13 грудня 2023 року вбачається, що судове засідання тривало 10 хвилин, отже виходячи зі ставку у 1500,00 грн за годину вартість послуги з участі в судовому засіданні становить 250.00 грн за 10 хвилин, а також, що при підготовці апеляційної скарги використовувались аргументи зазначені у відзиві СФГ «Скорук А.В.», отже складання апеляційної скарги не потребувало значного часу.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 лютого 2019 року (справа №756/2114/17) зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи (яка, на думку колегії суддів, не є занадто складною), апеляційний суд приходить до висновку часткову обґрунтованість розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, в обсязі, який підлягає відшкодуванню позивачем, у сумі 4750,00 грн.

Такий розмір буде об`єктивним та справедливим.

Керуючись ст. 270, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.» про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Селянського (фермерського) господарства «Скорук А.В.» витрати на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 4750,00 гривень.

В задоволенні інших вимог заяви - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Судді: