Дата документу 11.01.2024 Справа № 333/1676/22
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 333/1676/22 Пр. № 22-ц/807/67/24 Головуючий у 1-й інстанції Дмитрієва М.М., Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Бєлки В.Ю., Маловічко С.В.

за участі секретаря Смокотіної В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НоваПей» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НоваПей» (надалі ТОВ «НоваПей») про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

ВСТАНОВИВ:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (т.с. 1 а.с. 1-5), який у подальшому уточнив шляхом збільшення (т.с. 1 а.с. 188-190), та в якому просив: - скасувати наказ від 04.04.2022 року № 870-к Про припинення трудового договору, згідно якого 06.04.2022 року його звільнено з посади директора філії №6 ТОВ «НоваПей» в зв`язку зі скороченням численності або штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України, - поновити його на посаді директора філії №6 ТОВ «НоваПей» з 06 квітня 2022 року, - стягнути на його користь з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати за березень - квітень 2022 року у розмірі 81988,58 грн. - стягнути на його користь з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу без вирахування податків, зборів та обов`язкових платежів у розмірі 747371,76 грн. за період з 07.04.2022 року по 14.03.2023 року, - стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що з 12.10.2015 року він був прийнятий на посаду заступника директора філії №6 в ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» та з 14.12.2015 року згідно із наказом був переведений на посаду директора філії №6.

21.01.2021 року рішенням загальних зборів від 20.01.2021 року було перейменовано назву відповідача з ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» на ТОВ «НоваПей».

Протягом усього терміну перебування на посаді директора він сумлінно виконував свої обов`язки, вимоги трудового законодавства не порушував. Відповідно до рейтингу директорів філій за січень-листопад 2021 року, позивач за комплексними показниками продуктивності входив до сімки найкращих директорів філій, в підтвердження чого надаю копію презентації щодо підсумків 2021 року та змін 2022 року. За підсумками 2021 року, керівництво ТОВ «Нова Пей» запланувало з 01 лютого 2022 року розподілити компанію на сім географічних регіональних дирекцій, які повинні були очолити директори філій, що входили до сімки найкращих за підсумками 2021 року. Тобто він, як директор філії №6, який за показниками займав 6 (шосте) місце в рейтингу, мав очолити відповідну регіональну дирекцію.

02 лютого 2022 року засобами корпоративного електронного поштового зв`язку Позивач отримав від керівництва наказ ТОВ «НоваПей» №105 «Про скорочення чисельності та штату працівників». Із тексту зазначеного наказу вбачалось, що «у зв`язку із службовою необхідністю, а саме з оптимізацією процесів та структури управління, зміною системи управління регіональною мережею, було прийнято рішення скоротити штатні одиниці за посадами: директор філії № 6, 9, 12, 15, 19, 21».

Позивач своє звільнення вважає незаконним з огляду на те, що у відповідача було здійснено удаване (фіктивне) скорочення, позивачу не були запропоновані всі наявні вакантні посади, не надано переважне право на залишення на роботі.

Так, у наказі ТОВ «НоваПей» №105 від 02 лютого 2022 року «Про скорочення чисельності та штату працівників» не зазначено обґрунтованих факторів, якими може бути зумовлена потреба скорочення чисельності або штату працівників - саме за рахунок конкретних зазначених в наказі працівників, наказ про скорочення штату працівників не містив жодного обґрунтування необхідності проведення скорочення зазначених у наказі посад.

Також, 02 лютого 2022 року позивач отримав від ТОВ «НоваПей» повідомлення про наявність вакантних посад, на які його може бути переведено у зв`язку із скороченням. У зазначеному повідомлення містилось лише посилання на веб-ресурси, але не було зазначено, які саме посади пропонується, які умови працевлаштування (істотні умови трудового договору), розмір заробітної плати та інше. Натомість у повідомлені було наявне застереження, що підписавши його, позивач підтверджує, що у разі відсутності у відповідача згоди на працевлаштування на одну із невідомих посад, він, як працівник, вважається таким, що відмовився від переведення на іншу невідому посаду запропоновану ТОВ «НоваПей» станом на 03 лютого 2022 року.

Окрім того, як зазначає позивач, більше, протягом усього часу вивільнення, інших вакантних посад йому запропоновано не було, хоча такі посади були наявні, що свідчить про те, що керівництво підприємства фактично відмовило позивачу у праві бути переведеним на інші вільні посади, чим порушено вимоги законодавства.

Також, позивач посилається на те, що порушено пріоритетне право на залишення його посаді, через те, що він мав максимально ефективні показники продуктивності праці через що на думку позивача, він з поміж багатьох працівників, які займали аналогічні за своєю сутністю посади (директор філії та регіональний директор), мав переважне право на залишення на займаній посаді.

Він має на утриманні батьків-пенсіонерів та неповнолітню дочку, виходячи також і з цього, він має переважне право на залишення на роботі, однак при звільненні цього до уваги не взяли.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Дмитрієву М.М. (т.с. 1 а.с. 33). Ухвалою суду першої інстанції (т.с. 1 а.с. 35) провадження у цій справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року (т.с. 2 а.с. 82-89) позов позивача у цій справі задоволено.

Скасовано наказ ТОВ «НоваПей» () від 04.04.2022 року № 870-к «Про припинення трудового договору», згідно якого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнено 06.04.2022 року з посади директора філії № 6 ТОВ «НоваПей» у зв`язку зі скороченням численності або штату працівників на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновлено ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на посаді директора філії № 6 ТОВ «НоваПей».

Стягнуто з ТОВ «НоваПей» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість по виплаті заробітної плати за березень-квітень 2022 року у розмірі 81988,58 грн.

Стягнуто з ТОВ «НоваПей» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 07.04.2022 року по 14.03.2023 року в розмірі 747371,76 грн.

Стягнуто з ТОВ «НоваПей» () на користь держави витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач ТОВ «НоваПей» у своїй апеляційній скарзі (т.с. 2, а.с. 128-144) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та винести постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог позивача; вирішити питання про судові витрати.

В автоматизованому порядку 04.09.2023 року для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (т.с. 2 а.с. 156). Ухвалою апеляційного суду від 04.09.2023 року (т.с. 2 а.с. 157) вказану справу витребувано у суду першої інстанції, остання надійшла у провадження апеляційного суду 15.09.2023 року (т.с. 2 а.с. 159). Ухвалою апеляційного суду від 20.09.2023 року апеляційну скаргу у цій справі залишено без руху (т.с. 2 а.с. 160). Відповідач усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений апеляційним судом строк (т.с. 2 а.с. 163-166). В автоматизованому порядку 03.10.2023 року суддею Дашковською А.В. у цій справі замінено суддю члена колегії Маловічко С.В. у зв`язку з тривалою відпусткою останньої (т.с. 2 а.с. 167-168). Ухвалою апеляційного суду 03.10.2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с. 2 а.с. 169), дану справу призначено до апеляційного розгляду (т.с. 2 а.с. 173), з урахуванням відповідного навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та відповідного штату суддів апеляційного суду взагалі. В автоматизованому порядку 10.10.2023 року суддями Бєлка В.Ю. і Маловічко С.В. у цій справі замінено суддів Дашковську А.В. і Подліянову Г.С. у зв`язку з тривалою відпусткою останніх (т.с. 2 а.с. 181-182).

Ухвалою апеляційного суду від 10.10.2023 року (т.с. 2 а.с. 183), з урахуванням ухвали про виправлення описки (т.с. 3 а.с. 46), розгляд даної справи призначений в режимі відеоконференції у всіх судових засіданнях у цій справі в апеляційному суді в порядку задоволення клопотання представника відповідача ТОВ «НоваПей» - адвоката Лисенко Г.О. (т.с. 2 а.с. 177-178).

Позивач подав апеляційному суду відзив на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі (т.с. 2 а.с. 192-217).

Апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України апелянту надано роз`яснення з приводу можливості повернення йому з бюджету суми раніше сплаченого судового збору за апеляційну скаргу у цій справі не на реквізити апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 218). Ухвалою апеляційного суду (т.с. 2 а.с. 224-225) апеляційним судом вирішено питання про повернення апелянту вказаного судового збору з бюджету в порядку задоволення заяви останнього (т.с. 2 а.с. 220-223).

Ухвалами апеляційного суду від 31.10.2023 року (т.с. 2 а.с. 183) та від 21.11.2023 року (т.с. 2 а.с. 248), з урахуванням ухвали про виправлення описки (т.с. 3 а.с. 46), розгляд даної справи призначений в режимі відеоконференції у всіх судових засіданнях у цій справі в апеляційному суді в порядку задоволення клопотань ще двох представників відповідача ТОВ «НоваПей» - адвокатів Войтова О.А. та Філоненка Р.П. (т.с. 2 а.с. 222-229, 243-247).

Відповідач через свого представника подав апеляційному суду додаткові пояснення у цій справі (т.с. 2 а.с. 235-242).

22.11.2023 року в день судового засідання у цій справі від апелянта ТОВ «НоваПей» надійшло апеляційному суду через канцелярію суду для долучення до матеріалів цієї справи клопотання (т.с. 2 а.с. 249-251), в якому останній просив дослідити електронні докази (веб - сторінки), на яких були розміщені вакансії, що буди запропоновані відповідачем позивачу, шляхом перегляду інформації за вказаними посиланнями.

У судовому засіданні 22 листопада 2023 року (т.с. 3 а.с. 1-7) апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті за присутності позивача ОСОБА_1 , його представника адвоката Сімонець Є.О. (т.с. 2 а.с. 253) та в режимі відеоконференції двох представників апелянта ТОВ «НоваПей» - адвокатів Лисенко Г.О. (т.с. 2 а.с. 179) та ОСОБА_2 (т.с. 2 а.с. 252) за відсутності представника ОСОБА_3 (т.с. 2 а.с. 246), якій знаходиться за межами приміщення суду та на відеозв`язок за допомогою своїх власних технічних засобів не вийшов (в силу вимог ст. 212 ч. 5 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, у розгляді справи оголошено перерву в порядку задоволення раніше поданого стороною апелянта - відповідача ТОВ «НоваПей» в день даного судового засідання письмового клопотання (т.с. 2 а.с. 249-251), на задоволенні якого сторона апелянта у даному судовому засіданні саме наполягала, про дослідження апеляційним судом електронних доказів (веб - сторінок), на яких були розміщені вакансії, що були запропоновані відповідачем позивачу, шляхом перегляду інформації за вказаними посиланнями, яке потребує відповідних технічного підключення та часу апеляційного суду для їх дослідження, а також на виконанням вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України апеляційним судом було роз`яснено учасникам цієї справи право надати (не надати) апеляційному суду докази (положення чи наказ відповідача, посадову інструкцію позивача тощо, якими саме передбачено саме обов`язок позивача знайомитись із всіма документами відповідача (відповідними наказами тощо) та у тому числі із списком запропонованих йому вакансій при скороченні саме на відповідних веб - сторінках відповідача та що це є саме належним ознайомленням позивача із останніми, розрахунок середнього заробітку позивача за один робочий день та за вищезазначений спірний період, розрахунок заборгованості по заробітній платі позивача, а також наслідки ненадання останніх, а саме те, що апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача на підставі наявних у цій справі матеріалів та доказів.

Відповідач ТОВ «НоваПей» через свого представника адвоката Войтова О.А. подав апеляційному суду додаткові поясненні із довідкою про доходи позивача у цій справі (т.с. 3 а.с. 20-24), із змісту яких у тому числі вбачається, що середньоденний заробіток позивача у відповідача становить 3013,30 грн.

Позивач також подав апеляційному суду додаткові пояснення у цій справі (т.с. 3 а.с. 26-30), які у тому числі містять інформацію про середньоденну заробітну плату позивача 3013,30 грн. згідно із довідкою відповідача № 143 від 30.03.2023 року (т.с. 1 а.с. 222), з урахуванням саме якого перераховані розміри заборгованості по заробітній платі позивача за березень 2022 року (55842,60 грн.) та квітень 2022 року (9754,15 грн.), а разом 65596,75 грн. та середнього заробітку за час вимушеного прогулу з дати звільнення 07.04.2022 року по 14.03.2023 року 699169,12 грн. (розрахунок: середньоденна заробітна плата позивача 3013,66 грн. * 232 робочих дні вимушеного прогулу).

Також, позивач подав апеляційному суду клопотання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу із додатковою угодою від 18.12.2023 року до договору про надання правової допомоги без зазначення суми останніх (т.с. 3 а.с. 31-34).

Апеляційним судом було перед судовим засіданням у цій справі, призначеним на 20.12.2023 року, досліджено електронні докази (веб - сторінки), на яких начеб - то відповідачем були розміщені вакансії, що були начеб - то запропоновані позивачу після 03.02.2022 року при скороченні шляхом перегляду інформації за вказаними посиланнями (т.с. 3 а.с. 35). При цьому, апеляційним судом було встановлено, що при введені апеляційним судом назви яких у пошуковій системі із вказівкою «https://rabota…» відбувався автоматичний перехід на інше посилання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які відкрились, але лише частково співпали із роздрукованим відповідачем списком цих вакансій, наданим суду першої інстанції без підпису позивача ОСОБА_1 про ознайомлення з останніми (т.с. 1 а.с. 52-64), всі вони закриті, окрім однієї (менеджер із супроводу корпоративних клієнтів (фінансові послуги), час їх виставляння різниться від 1 (одного) року до 2(двох) днів тому.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 20 грудня 2023 року, не відбувся та був відкладений (т.с. 3 а.с. 36) за присутності позивача та представника останнього через неявку всіх представників апелянта відповідача ТОВ «НоваПей» в режимі відеоконференції, які знаходяться поза межами приміщення суду за допомогою власних технічних засобів, з незалежних від них причин, а з причин збою у цей день у роботі «Електронного суду» (відповідні довідка та інформація т.с. 3 а.с. 36 а, 40-42).

У дане судове засідання належним чином повідомлений апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи через свого довірителя відповідача ТОВ «НоваПей» (т.с. 3 а.с. 45), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, представник адвокат Філоненко Р.П., якій знаходиться поза межами приміщення суду, за допомогою власних технічних засобів в режимі відеконференції не з`явився, секретарю судового засідання повідомив, що зайнятий та не буде приймати участь у даному судовому засіданні у цій справі в режимі відеоконференції, клопотання про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавав.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом. Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності представника відповідача ТОВ «НоваПей» адвоката Філоненка Р.П. за присутності інших представників відповідача ТОВ «НоваПей» - адвокатів Лисенко Г.О. (т.с. 2 а.с. 179) та ОСОБА_2 (т.с. 2 а.с. 252) в режимі відеоконфернції, також позивача ОСОБА_1 та представника останнього адвоката Сімонець Є.О. (т.с. 2 а.с. 253).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, додаткові пояснення всіх учасників цієї справи, що з`явились, у тому числі:

-представників відповідача ТОВ «НоваПей» - адвокатів Лисенко Г.О. та Войтова О.А. в режимі відеоконфернції, які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що не надають апеляційному суду у цій справі будь-яких інших доказів на підтвердження запропонування відповідачем позивачу вакансій при скороченні, окрім тих, які вже наявні у матеріалах цієї справи, довідку про середньоденний заробіток відповідач надавав раніше суду першої інстанції у цій справі та апеляційному суду знов, останній складає 3013,30 грн., кількість днів вимушеного прогулу позивача відповідач не рахував,

-також позивача ОСОБА_1 та представника останнього адвоката Сімонець Є.О., які у тому числі на запитання апеляційного суду зазначали, що посилання, зазначені в повідомленні відповідача про скорочення, позивач робив спробу відкрити, але вони не всі відкривались, позивачу не було запропоновано відповідачем всіх інших вакантних посад (іншої роботи), які були чи з`явилися у відповідача протягом періоду з 02.02.2022 року і які існували на день звільнення позивача, сторона позивача перерахувала заборгованість по заробітній платі за березень-квітень 2022 року та середній заробіток за час вимушеного прогулу за 232 робочих дні з 07.04.2022 року по 14.03.2023 року у цій справі, останні, з урахуванням визначеного відповідачем середньоденного заробітку працівника, становлять 65596,75 грн. та 699169,12 грн. відповідно; докази понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у цій справі будуть надані апеляційному суду у подальшому з дотриманням строку, передбаченого ЦПК України після закінчення судових дебатів у цій справі, про що заявлено представником позивача до закінчення судових дебатів у цій справі,

перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали цієї справи апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ТОВ «НоваПей» у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 374 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (п.1).…змінити рішення (п.2).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для …зміни рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ст. 376 ч. 4 ЦПК України).

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд, першої інстанції, правильно задовольняючи позов позивача у цій справі при вищевикладених обставинах, правильно керувався ст. ст. 2, 4, 5, 81, 89, 137, 141, 229, 263-265 ЦПК України та правильно виходив із такого.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що на підставі наказу № 300-к від 09 жовтня 2015 року Позивача було прийнято на посаду заступника директора філії № 6 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» з 12 жовтня 2015 року, що підтверджується витягом з наказу (копія т.с. 1 а.с. 44) та записом в трудовій книжці ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 (копія т.с. 1 а.с. 10-13 зворот).

Відповідно до наказу №461-к від 11 грудня 2015 року позивача було переведено на посаду директора філії № 6 ТОВ «ПОСТ ФІНАНС» з 14 грудня 2015 року, що підтверджується витягом з наказу (копія т.с. 1 а.с. 45) та записом в трудовій книжці ОСОБА_1 серія НОМЕР_2 (копія т.с. 1 а.с. 13 зворот).

21 січня 2021 року відповідач змінив власну назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «НоваПей», що підтверджується протоколом №1/2021 загальних зборів учасників Товариства (копія т.с. 1 а.с. 46-48).

02.02.2022 року видано наказ №105 «Про скорочення чисельності та штату працівників», зі змісту якого вбачається, що у зв`язку із службовою необхідністю, а саме з оптимізацією процесів та структури управління, зміною системи управління регіональною мережею, було прийнято рішення скоротити штатні одиниці за посадами: директор філії № 6, 9, 12, 15, 19, 21 (копія т.с. 1 а.с. 50).

Позивач по тексту позовної заяви зазначає та визнає, що наказ від 02.02.2022 року №105 отримав засобами корпоративного електронного поштового зв`язку 02.02.2022 року та ознайомився з його змістом.

Також позивач визнає, що 02.02.2023 року засобами корпоративного електронного поштового зв`язку він отримав повідомлення згідно з який відповідно до наказу від 02.02.2022 року № 105 в ТОВ «НоваПей» здійснюється скорочення чисельності та штату працівників через скорочення посади у штатному розписі Товариства, посада, яку Займає ОСОБА_1 підлягає скороченню (копія повідомлення із підписом ОСОБА_1 про ознайомлення від 03.02.2022 року т.с. 1 а.с. 51). На день підписання цього повідомлення ТОВ «НоваПей» має наступні вакантні посади за посиланням (у повідомленні міститься 13 посилань на ресурс https://rabota.ua т.с. 1 а.с. 51 64).

У зазначеному повідомлені мається застереження наступного змісту, що у разі якщо запропонована вакансія відповідає Вашій професії/спеціальності, просять направити відповідну письмову заяву до відділу кадрового обліку Товариства.

Шляхом підписання цього повідомлення Ви підтверджуєте, що в разі відсутності у Роботодавця проведення скорочення чисельності та штату працівників Вашої письмової заяви на згоду працевлаштування на вакантну посаду, працівник вважається таким, що відмовився від переведення на іншу роботу в ТОВ «Нова Пей». В такому разі 06.04.2022 Ви будете звільнені з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України, з дотриманням вимог чинного законодавства України, наданням пільг, компенсацій згідно з законом, зокрема вихідної допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Згідно із наказом №870 від 04.04.2022 року «Про припинення трудового договору» звільнено ОСОБА_1 директора філії № 6 ТОВ «НоваПей» 06.04.2022 року у зв`язку з відмовою від продовження роботи після зміни істотних умов праці (копія т.с. 1 а.с. 65).

Копія наказу № 870-к від 04.04.2022 року про звільнення з роботи ОСОБА_1 та трудова книжка ОСОБА_1 були направлені 05.04.2022 року на ім`я ОСОБА_1 до відділення Нової Пошти №11 за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний 208, що підтверджується копію експрес-накладної 7691 (копія т.с. 1 а.с. 65 зворот).

Згідно із наказом №1319-к від 12.05.2022 року «Про внесення змін до наказу «Про припинення трудового договору» у зв`язку із помилковим зазначенням невірної підстави для звільнення наказ №870-к від 04.04.2022 року «Про припинення трудового договору» викладено в наступній редакції - звільнити ОСОБА_1 , директора філії №6 ТОВ «Нова Пей» 06.04.2022 року у зв`язку зі скороченням чисельності штату працівників згідно п.1 ст.40 КзПП України (копія т.с. 1 а.с. 66).

Копія наказу №1319-к від 12.05.2022 року про внесення змін до наказу №870-к від 04.04.2022 року була направлена ОСОБА_1 12.05.2022 року засобами поштового зв`язку Укрпошта, що підтверджується копію чеку поштового відправлення, накладною №743 та описом вкладення до накладної №743 (копії т.с. 1 а.с. 118).

Ст. 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до правил ст. 15 ЦК України, ст.ст. 3, 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

ОСОБА_1 звернувся до суду у цій справі із вищезазначеним позовом з тих підстав, що у відповідача фактично не проводився процес реорганізації та скорочення штату, позивачу не були запропоновані всі наявні вакантні посади, не надано переважне право на залишення на роботі.

Правилами ст. ст. 12 - 13 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідач, заперечуючи проти позову, послався на те, він дотримався всіх вимог чинного законодавства під час звільнення позивача в порядку скорочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі, ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Щодо твердження позивача, що скорочення було удаване та фактично процес реорганізації не проводився, то суд першої інстанції правильно виходив із такого.

Положення щодо організаційної структури підприємства визначені правилами ст. 64 ГК України, безпосередньо частиною 4 встановлено, що підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис, а правилами частини другої статті 65 цього Кодексу передбачено, що власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства.

Наразі, з аналізу зазначених норм чинного законодавства суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що втручання в господарську діяльність відповідача не допускається, відповідно у суду у цій справі відсутні підстави для перевірки тверджень позивача з приводу того, чи мали економічне обґрунтування зміни та скорочення штату, що стали підставою для скорочення посади, яку обіймав позивач.

При цьому, суд першої інстанції правильно прийняв до уваги те, що такі зміни в організації господарської діяльності відповідача мали місце, посада, яку обіймав позивач була скорочена, з 07.04.2022 року.

Такі висновки суду, у справі, що розглядається узгоджуються з висновками Верховного Суду у судових рішеннях від 22.01.2020 року у справі №451/706/18, від 28.04.2021 року у справі №373/2133/17, від 27.05.2021 року у справі №201/6689/19.

Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу (ч. 2 ст. 40 КЗпП України).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як роз`яснено у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

У випадках зміни власника підприємства (установи, організації) чи його реорганізації (злиття з іншим підприємством, приєднання до іншого підприємства, поділу підприємства, виділення з нього одного або кількох нових підприємств, перетворення одного підприємства в інше, наприклад, державного підприємства в орендне підприємство або підприємства в господарське товариство) дія трудового договору працівника продовжується.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

При цьому роботодавець зобов`язаний запропонувати всі вакансії, що відповідають зазначеним вимогам, які існують на цьому підприємстві, у тому числі і у новостворених підрозділах, незалежно від того, в якому структурному підрозділі працівник, який вивільнюється, працював.

Оскільки обов`язок щодо працевлаштування працівника покладається на власника з дня попередження про вивільнення до дня розірвання трудового договору, за змістом ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України роботодавець є таким, що виконав цей обов`язок, якщо працівникові були запропоновані всі інші вакантні посади (інша робота), які з`явилися на підприємстві протягом цього періоду і які існували на день звільнення.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачем запропоновано позивачу розглянути список вакантних посад, який пропонувався відповідачем, не можна вважати пропозицією на виконання ч. 3 ст. 49-2 КзпП України, оскільки розміщений список вакантних посад був доступний абсолютно всім і ним міг скористатися як внутрішній, так і зовнішній кандидат, а відтак це не може вважатися пропозицією працівникові, якого скорочують (звільняють) та обрати актуальну посаду відповідно до своєї спеціальності кваліфікації та досвіду за посиланням та в разі бажання направити відповідну письмову заяву до відділу кадрового обліку Товариства.

Пропозиція відповідача позивачу вчинити такі дії, як розгляд списку вакантних посад, обрання посади, подача заяви, без означення щодо можливості подальшого переведення на нову посаду, не свідчить про виконання відповідачем вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідачем визнано існування вакантних посад в штатному розкладі станом на 02.02.2022 в день попередження позивача про скорочення його посади. Проте, відповідачем не було запропоновано позивачу саме переведення на вакантні посади за відповідною професією (спеціальністю), як це передбачено ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, а повідомлено про наявність вакантних посад за посиланням (у повідомленні міститься 13 посилань на ресурс https://rabota.ua) не відповідає змісту ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України, оскільки пропозиція іншої роботи за відповідною професією (спеціальністю) повинна бути адресована конкретномупрацівнику, посада якого підлягає скороченню, а не всім працівникам, а також невизначеному колу інших осіб в порядку загального прийому на роботу.

Суд першої інстанції правильно вважав, що посилання ж відповідача на Інтернет-ресурс та зазначення, що позивач може самостійно ознайомитись в актуальним списком вакантних посад та самостійно обрати посаду, відповідно до спеціальності, кваліфікації та досвіду за 13 посиланнями на ресурсі https://rabota.ua, не є належним доказом виконання Відповідачем своїх зобов`язань, що передбачені ст.40, ч. 3 ст.49-2 КЗпП України, оскільки неможливо встановити, які саме вакансії на той період перебували на вказаному відповідачем Інтернет- ресурсі, чи були там всі наявні в той час вакантні посади, чи ознайомився позивач з вказаним переліком вакансій і взагалі, чи мав позивач доступ до вказаного Інтернет-ресурсу. Відповідач прямо зазначає, що позивачу було запропоновано ознайомитися з вільними вакансіями, а не було запропоновано іншу вільну посаду, як це передбачає ст. 49-2 КЗпП України.

При чому, за змістом цієї норми, звільнення відбувається лише в разі відсутності вільних посад або у разі відмови працівника від переведення на іншу посаду. Пропозиція ознайомитися з вільними вакансіями не є тотожною пропозиції перейти на іншу посаду.

Зважаючи на вищенаведене, суд першої інстанції правильно вважав, що вказане посилання відповідача жодним чином не свідчить про намагання останнього належним чином повідомити особу, що вивільняється про відповідні вимоги, адже неможливо встановити, які саме вакансії на той період перебували на вказаному відповідачем Інтернет-ресурсі, чи були там всі наявні в той час вакантні посади, про які мало бути повідомлено позивача.

Зважаючи на те, що відносно позивача мало бути реалізовано гарантії, передбачені ст. 49-2 КЗпП, в частині переведення його на іншу посаду, саме на роботодавця було покладено зазначений обов`язок, проте ТОВ «НоваПей» належних та допустимих доказів на підтвердження виконання такого обов`язку суду першої інстанції не було надано, з огляду на що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач не дотримався вимог КЗпП України, а тому є підстави для скасування оспорюваного наказу про звільнення позивача та поновлення його на роботі.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно зі ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Ч. 1 ст. 47 КЗпП України визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 КЗпП України.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Ст. 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Суд першої інстанції правильно прийняв до уваги у цій справі, що відповідно до розрахункового листа за квітень 2022 року, наданого ТОВ «НоваПей» до матеріалів справи вбачається, що вихідна допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку склала 67650,03 грн. (копія т.с. 1 а.с. 126), однак, остання не могла враховуватись у цій справі при розрахунку середньоденної заробітної плати позивача у відповідача.

Тому, суд першої інстанції, перевіривши розрахунок позивача заборгованості з заробітної плати та середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з врахуванням того, що контррозрахунок відповідачем не надано, дійшов помилкового висновку, що розрахунок позивача у суді першої інстанції у цій справі повністю є вірним та обґрунтованим.

Так, хоча на підставі наведеного розрахунку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що має місце заборгованість відповідача по заробітній платі за березень-квітень 2022 року перед позивачем, але помилився в її розмірі, а тому остання підлягає зміні апеляційним судом цією постановою шляхом її зменшення з «81988,58 грн.» до «65596,75 грн.» та вказана сума підлягає стягненню з відповідача у цій справі в порядку судового захисту порушених прав позивача.

Оскільки, апеляційним судом встановлено правильність розрахунку середньоденної заробітної плати позивача у відповідача, визначеної відповідачем ще у суді першої інстанції (довідка № 143 від 30.03.2023 року т.с. 1 а.с. 222) у розмірі 3013,30 грн. (т.с. 3 а.с. 26 зворот), на якій в апеляційному суді відповідач також наполягав (додаткові пояснення т.с. 3 а.с. 22), та яку в апеляційному суді позивач визнав (ст. 82 ч. 1 ЦПК України),

Звідси, заборгованість відповідача по заробітній платі за березень квітень 2022 року, яка підлягала стягненню з відповідача на користь позивача у цій справі за рішенням суду, становить саме 65596,75 грн. (розрахунок: заборгованість за березень 2022 року - 55842,60 грн. + заборгованість за квітень 2022 року - 9754,15 грн.(належні, допустимі докази протилежного у матеріалах цієї справи відсутні та апеляційному суду стороною відповідача не надані).

Розрахунок:

- у березні 2022 року 22 робочих дні * середньоденну заробітну плату 3013,30 грн. = 66292,60 грн. заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем за березень 2022 року - 10450,00 грн. заробітної плати, нарахованої та виплаченої відповідачем у березні 2022 року = 55842,60 грн.

- квітні 2022 року з 01.04.2022 року по 06.04.2022 року становить 4 робочі дні * середньоденну заробітну плату 3013,30 грн. = 12053,20 грн. заборгованість по заробітній платі відповідача перед позивачем за квітень 2022 року 2299,05 грн. заробітної плати, нарахованої та виплаченої відповідачем у квітні 2022 року = 9754,15 грн.

При цьому, суд першої інстанції також правильно у подальшому при вирішенні цієї справи виходив із такого.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України Про оплату праці та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з абз. 3 п. 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку № 100).

Проте, суд першої інстанції помилився у загальному розмірі середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь позивача з відповідача у цій справі за час вимушеного прогулу з 07.04.2022 року по 14.03.2023 року за розрахунком: 232 днів вимушеного прогулу (з 07.04.2022 року по 14.03.2023 року), оскільки при розрахунку останнього використовував неправильний розмір середньоденного заробітку позивача у відповідача 3221,43 грн. замість правильного 3013,30 грн. (з підстав, що зазначені вище), а тому останній підлягає зменшенню апеляційним судом у цій справі цією постановою з 747371,76 грн. до 699169,12 грн. (розрахунок: 3013,30 грн. *232).

В іншій частині доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «НоваПей» дублюють доводи його заперечень проти позову позивача у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в іншій частині, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представники вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування відповідача ТОВ «НоваПей» в іншій частині, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Відповідач ТОВ «НоваПей» та його представники не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів у спростування позову позивача у цій справі в частині його задоволення з урахуванням вищезазначених змін апеляційним судом цієї постановою.

Хоча, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони відповідача.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, відповідачем апеляційному суду не надані.

Не можна вважати доказами, передбаченими ст. 367 ч.3 ЦПК України, у цій справі надані апеляційному суду лише повторно:

- довідку про доходи позивача хоча і без номеру та яка містить у тому числі середньоденну заробітну плату 3013,30 грн. (т.с. 3 а.с. 24), та яка за своїм змістом фактично дублює довідку відповідача у суді першої інстанції (т.с. 1 а.с. 222),

- електронні докази (веб - сторінки), на яких начеб - то відповідачем були розміщені вакансії, що були запропоновані позивачу 03.02.2022 року при скороченні шляхом перегляду інформації за вказаними посиланнями (т.с. 3 а.с. 35), які у тому числі надавались суду першої інстанції у повідомленні (т.с. 1 а.с. 51), та які суд першої інстанції мав досліджувати та досліджував, оскільки надавав вищезазначену критичну оцінку, з якою погоджується апеляційний суду у цій справі у тому числі.

Оскільки, після дослідження останніх апеляційним судом у тому числі (т.с. 3 а.с. 35) лише підтверджено правильність вищезазначених висновків суду першої інстанції у цій справі про неналежність цих доказів саме на виконання відповідачем саме вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України відносно позивача.

Окрім цього, при введені апеляційним судом назви яких у пошуковій системі із вказівкою «https://rabota…» відбувався автоматичний перехід на інше посилання « ІНФОРМАЦІЯ_1 », які відкрились, але лише частково співпали із роздрукованим відповідачем списком цих вакансій, наданим суду першої інстанції без підпису позивача ОСОБА_1 про ознайомлення з останніми (т.с. 1 а.с. 52-64), всі вони вже закриті, окрім однієї (менеджер із супроводу корпоративних клієнтів (фінансові послуги), час їх виставляння різниться від 1 (одного) року до 2(двох) днів тому (т.с. 3 а.с. 35).

При цьому, відповідач також не скористався у цій справі роз`ясненим йому апеляційним судом в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України правом надати апеляційному суду докази (положення чи наказ відповідача, посадову інструкцію позивача тощо, якими саме передбачено саме обов`язок позивача знайомитись із всіма документами відповідача (відповідними наказами тощо) та у тому числі із списком запропонованих йому вакансій при скороченні саме на вищезазначених веб - сторінках відповідача та що це єсаме належним ознайомленням позивача із останніми.

Оскільки, сама по собі судова практика Верховного Суду у цій частині в інших справах за участю інших учасників, фактичні обставини в яких різняться із фактичними обставинами цієї справи, та на яку посилався відповідач, як апелянт, у своїй апеляційній скарзі у цій справі у цій частині (т.с. 2 а.с. 133) не має преюдиційного значення для вирішення цієї справи судом.

Крім того, «форма та спосіб повідомлення» працівника про скорочення чисельності або штату працівників» не є тотожнім поняттям «формі та способу повідомлення» працівника про запропоновані йому роботодавцем всі наявні вакансії роботи на виконання вимог ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України при скороченні.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті в іншій частині.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції (в резолютивній частині дати, з якої стягується середній заробіток за час вимушеного прогулу з відповідача на користь позивача у цій справі тощо) не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначеної апеляційної скарги відповідача, а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача ТОВ «НоваПей» лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції правильно, з додержанням вимог ст. 141 ЦПК України було вирішено питання про судові витрати, пов`язані із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

За таких обставин, апеляційну скаргу ТОВ «НоваПей» слід задовольнити частково, рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року у цій справі слід змінити, зменшивши розмір стягнутого з ТОВ «НоваПей» на користь ОСОБА_1 : - заборгованості по виплаті заробітної плати за березень квітень 2022 року з «81988,58 грн.» до «65596,75 грн.», - середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.04.2022 року по 14.03.2023 року з «747371,76 грн.» до «699169,12 грн.», в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Також, в разі лише часткового задоволення апеляційної скарги позивача при вищевикладених обставинах, відповідач ТОВ «НоваПей» не має права в порядку ст. 141 ч. ч. 1, 13 ЦПК України права на компенсацію будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст.ст. 12, 81-82, 89, 367-368, 371 372, 374 - 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НоваПей» задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 липня 2023 року у цій справі змінити, зменшивши розмір стягнутого з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НоваПей» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ):

- заборгованості по виплаті заробітної плати за березень квітень 2022 року з «81988,58 грн.» до «65596,75 грн.».

- середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 07.04.2022 року по 14.03.2023 року з «747371,76 грн.» до «699169,12 грн.».

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.01.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Бєлка В.Ю.Маловічко С.В.