Справа № 522/1939/24
Провадження № 2/522/3284/24
УХВАЛА

13 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі головуючої судді Косіциної В.В. розглянувши заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації, рішення реєстратора, припинення права, приведення приміщення у попередній стан.

Ухвалою від 13.02.2024 року відкрито провадження у справі.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову, у якій заявник просить:

- забезпечити позов шляхом накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежилу, окремо розташовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 220,9 кв.м.;

- забезпечити позов шляхом накладення заборони ОСОБА_1 на час розгляду справи вчиняти дії щодо відчуження на користь будь-яких осіб об`єкту нерухомого майна нежилу, окремо розташовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 220,9 кв.м.;

- забезпечити позов по справі шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації та державним реєстраторам, іншим особам вчиняти дії в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно нежилу, окремо розташовану будівлю за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 220,9 кв.м.

За результатами автоматизованого розподілу справи між суддями, справа передана на розгляд судді Косіциній В.В.

18 вересня 2015 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу №2765 1/2 частки нежилої окремо розташованої будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 31,3 кв.м.

Також, 18 вересня 2015 року між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та ОСОБА_1 договір купівлі-продажу №2766 1/2 частки нежилої окремо розташованої будівлі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 31,3 кв.м.

16 жовтня 2016 року Управлінням ДАБК Одеської міської ради зареєстровано декларацію ОД №95 про початок виконання будівельних робіт з реконструкції нежилої окремо розташованої будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані та цільового призначення.

Заявник посилається на те, що у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 у зареєстрованій декларації надав недостовірні дані, а тому, декларація ОД №95 від 16.10.2016 року була скасована на підставі наказу Управління ДАБК ОМР від 12.06.2018 року №01-13/140ДАБК.

В результаті чого, на думку заявника ОСОБА_1 виконала будівельні роботи з будівництва ресторану «Княжа Втіха» за відсутності документів, які посвідчують право на виконання будівельних робіт та за відсутності документів, що підтверджують право власності або право користування на земельну ділянку, що стало підставою для звернення заступника керівника Приморської окружної прокуратури міста Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради із позовною заявою до ОСОБА_1 про скасування реєстрації декларації, рішення реєстратора, припинення права, приведення приміщення у попередній стан.

Заява мотивована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до подальшого відчуження спірного об`єкту нерухомості на користь третіх осіб, що утруднить виконання рішення по справі.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

У п.п.1-2 ч.1 ст.150 ЦПК України вказано, що позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно постанови КЦС ВС від 04.10.2023 у справі № 504/158/22, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову і захистити інтереси позивача.

Фундаментальними критеріями, які формують висновок про наявність дійсних підстав для забезпечення позову, є логічний та юридичний аналіз обставин справи, на які посилається позивач, доводи заяви про забезпечення позову та заперечення іншої сторони. Процесуальні норми лише вказують на порядок вчинення дій. Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийнято на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод чи інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними для захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу».

Щодо належного способу забезпечення позовної заяви, суд зазначає наступне.

Предметом позовної заяви є скасування реєстрації декларації, рішення реєстратора, припинення права, приведення приміщення у попередній стан

У постанові ВС від 02 грудня 2020 року у справі №905/105/20, судь дійшов до висновку про те, що майновий позов (позовна вимога майнового характеру) Ї це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми його використання. До позовних заяв немайнового характеру належать вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Враховуючи те, що предметом судового розгляду є, зокрема, вимога про припинення у відповідача права власності на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зазначений спір є майновим та підлягає грошовій оцінці.

Згідно постанови ВС від 04.04.2023 у справі № 907/268/22, необхідно розрізняти види (способи) забезпечення позову, які можуть застосовуватись до позовів майнового характеру, а які - для забезпечення немайнових позовних вимог, тобто фактично заходи забезпечення позову можна поділити на майнові та немайнові. Майнові заходи забезпечення мають застосовуватись для забезпечення позовних вимог майнового характеру, тобто таких, де матеріальна позовна вимога виражена саме в грошовій формі в ціні позову. Метою застосування заходів забезпечення позову майнового характеру є обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача, на момент пред`явлення прозову може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення суду.

В постанові Верховного Суду від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20 зазначено, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити з того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів. Сума підданих арешту грошових коштів обмежується розміром позову та можливими судовими витратами, а арешт майна має стосуватися майна, належного до предмета спору.

Така ж постанова викладена у п. 4.8 постанови Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 910/3158/2, де вказано, що за змістом п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися коштами або майном, тому може застосуватися у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, коштів або про стягнення коштів.

Відповідно до п. 3-4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22 грудня 2006 року № 9 позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тому, на думку суду, застосування такого виду заходу забезпечення, як заборона вчинення певних дій є неналежним заходом забезпечення позову під час розгляду справ, пов`язаних із майновими спорами, а застосуванню підлягає захід забезпечення позову у вигляді арешту.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-154,157,259-261,353-355 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву заступника керівника Приморської окружної прокуратури м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 220,9 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя Косіцина В.В.