КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

Справа № 133/1194/22

30.01.24

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Пєтухової Н.О.,

за участю секретаря судових засідань Штепи В.С.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Козятині цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, за участю заінтересованої особи Глуховецької селищної ради Вінницької області,-

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 була рідною тіткою ОСОБА_1 по материнській лінії.

В обгрунтування заявлених вимог заявниця зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_3 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 . Померла ОСОБА_3 була рідною сестрою її матері - ОСОБА_4 . Відповідно до заповіту, посвідченого Глуховецькою селищною радою Козятинського району Вінницької області 17 лютого 2009 року та зареєстрованого у реєстрі за № 6, вона є спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_3 , а саме - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8765 га та майнового паю члена колективного сільськогосподарського підприємства села Глухівці Козятинського району Вінницької області, що складає 0,510 % на суму 26 010 грн. 58 коп., яку вона прийняла у встановлений законом строк, звернувшись до Козятинської державної нотаріальної контори. Крім майна, зазначеного в заповіті, в померлої тітки є житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , яке вона має намір оформити за законом, оскільки інших спадкоємців у померлої тітки немає. Для оформлення спадкових прав на майно за законом необхідно надати документи, які підтверджують родинні відносини з померлою. Такі відносини підтверджуються свідоцтвом про народження померлої ОСОБА_3 , однак вказане свідоцтво про народження не збереглося. У зв`язку з наведеним, з метою встановлення факту родинних відносин вона вимушена звернутись до суду із вказаною заявою.

В судовому засіданні заявник та її представник адвокат Проніва Н.Р. заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Глуховецької селищної ради в судове засідання не з`явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчить наявна в матеріалах справи розписка про вручення судової повістки; причини неявки суду не відомі; заяви будь-якого змісту на адресу суду не надходило.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 повідомив, що вони з заявницею знайомі з дитинства. Йому відомо, що мама ОСОБА_1 ОСОБА_4 була рідною сестрою померлої ОСОБА_3 . Заяниця здійснювала догляд за своєю тіткою до дня її смерті, також вона її хоронила.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 повідомила, що вона є двоюрідною племінницею заявниці. Підтвердила той факт, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були рідними сестрами. Після смерті ОСОБА_3 інших спадкоємців не має.

Вислухавши пояснення учасників справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 01.06.2014.

Відповідно до довідки Глуховецької селищної ради №209 від 12.02.2020, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37837976 від 09.07.2014, після смерті ОСОБА_3 , Козятинською державною нотаріальною конторою 09.07.2014 було заведено спадкову справу №196/2014.

Із довідки державного нотаріуса Козятинської державної нотаріальної контори №338/01-16 від 18.05.2021, вбачається, що згідно вказаної спадкової справи спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_1 .

Як вбачається із копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 01.04.2016, ОСОБА_1 отримала свідоцтво на право на спадщину, яка зкладається із майнового паю члена КСП с. Глухівці, Козятинського району Вінницької області, що складає, 0510 відсотків на суму 26010 грн. 58 коп., належного померлій ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва про право на майновий пай члена КСП серії ВІ VІІІ №015332, виданого Глуховецькою сільською радою, Козятинського району Вінницької області 15.01.2004, та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,8765 га в межах згідно з планом, розташованої на території Глуховецької селищної ради, Козятинського району Вінницької області, що належить померлій на підставі Державного акту серії ВН №042260 на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер :02:001:0020.

Із довідки Глуховецької селищної ради від 29.03.2018 №519 вбачається, що згідно погосподарської книги 6 (1) Глуховецької селищної ради номера погосподарського обліку №0758, за померлою ОСОБА_3 рахується житловий будинок АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи також додано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 24.07.1959, із якого вбачається, що матір`ю ОСОБА_1 значиться ОСОБА_4 .

Із копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 21.03.1952 вбачається, що дівоче прізвище матері заявниці ОСОБА_7 , яке вона змінила на « ОСОБА_8 » після укладення шлюбу 20.07.1959 з ОСОБА_9 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 .

Із копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_5 від 12.01.1964, вбачається, що ОСОБА_10 , 1928 р.н., уклала шлюб із ОСОБА_11 , після чого прийняла його прізвище « ОСОБА_12 ».

Із копії спадкової справи №196/2014 до майна померлої ОСОБА_3 вбачається, що ОСОБА_1 спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла у становлений законом строк, подавши відповідні заяви про прийняття спадщини, та отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_3 не має.

Заявниця зазначає, що крім майна, зазначеного в заповіті, в померлої тітки є житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , право на спадщину за законом на який вона має намір оформити, оскільки інших спадкоємців у померлої тітки немає.

Однак, перешкодою для ОСОБА_1 в подальшому оформленні спадщини після смерті тітки стало те, що вона не змогла довести родинні відносини з спадкодавцем.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Тобто, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також не доведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та іншої мети - ні.

Як встановлено, що підставою звернення заявника до суду із зазначеними вимогами є необхідність встановлення факту родинних відносин, які обґрунтовані серед іншого тим, що зазначений факт породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки від цього залежить оформлення спадкових прав. Відповідно, метою встановлення зазначеного факту є забезпечення реалізації заявником права на спадкування відповідно до положень ЦК України.

Тобто, наразі заявник здійснює оформлення спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До складу спадщини за законом входить житловий будинок з погосподарськими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 .

Заявник зазначає, що вона та її померла мати - ОСОБА_4 є родичами померлої ОСОБА_13 , тобто, встановлення факту родинних відносин між заявником та ОСОБА_3 , та між матір`ю заявника ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , є необхідною передумовою для реалізації заявником її спадкових прав для оформлення спадщини в нотаріальному порядку.

Отже, між заявником та заінтересованою особою спір про право відсутній, а тому відсутні перешкоди щодо встановлення відповідного факту родинних відносин в окремому провадженні та подальше здійснення оформлення спадщини щодо майна померлої ОСОБА_3 .

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначено в ст. 315 ЦПК України.

За нормою ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 10.04.2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18).

Такі ж висновки містяться у постановах Верховного Суду від 16.06.2021 року № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 03.02.2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 18.11.2020 року у справі № 554/3600/19 (провадження № 61-8937св20), від 25.11.2020 року у справі № 636/4087/19 (провадження № 61-13847св20), від 19.06.2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19).

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи за заявою фізичних осіб про встановлення фактів, якщо встановлення фактів не пов`язується із наступним вирішенням спору про право, і чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно положення п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, відповідно суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), які містяться у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Оскаржені судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що встановлення факту родинних відносин породжує для заявника юридичні наслідки, а також те, що чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення даного факту, і заявник у зв`язку з цим не має іншої можливості встановити зазначений вище юридичний факт та отримати підтверджуючий його документ, який буде юридично значимим для всіх установ та організацій на території України та за її межами, та враховуючи те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини, на які посилається заявник, дані докази повністю узгоджуються з її заявою, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 76-81, 95, 229, 258, 259, 263-265, 268, 315-319, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , була рідною тіткою ОСОБА_1 по материнській лінії ( рідною сестрою ОСОБА_4 ).

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Наталя ПЄТУХОВ