Справа № 754/6392/23 Головуючий в суді І інстанції Галась І.А.
Провадження № 22-ц/824/4468/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

25 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду від 25 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені),

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що 21 липня 2012 року вона уклала шлюб з ОСОБА_2 . Від шлюбу вони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно судового рішення шлюб було припинено. Також згідно рішення суду відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання їх спільної дитини, яка проживає з матір`ю.

Згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/15162/19 від 16 січня 2020 року визнано та надано дозвіл на примусове виконання рішення суду Радянського району міста Гостомеля (Республіка Білорусь) від 11 травня 2016 року, резолютивна частина якого має наступний зміст: «Стягнути з ОСОБА_2 , уродженця с. Кара-Куль Тан-Куримського району Ошської області Республіки Киргистан на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% всіх видів його заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на особу населення, починаючи з 14 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття».

На підставі виконавчого листа про виконання аліментних зобов`язань №754/15162/19 виданий 06 лютого 2020 року Деснянським районним судом м. Києва, в провадженні Деснянського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), перебуває виконавче провадження НОМЕР_3, розпочате 11 лютого 2020 року.

Разом з тим, позивач зазначає, що згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів борг відповідача станом з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2023 року складає 154 065, 13 грн.

На сьогоднішній день відповідач зобов`язань визначених рішенням суду не виконує, заборгованість зі сплати аліментів продовжує збільшуватись.

Також позивачем був наданий розрахунок пені за прострочення сплати аліментів, де вона вказала, що відповідач з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2023 року належним чином не сплачував визначений судом розмір аліментів, що в сукупності складає 18 місяців або 550 днів, розмір 1% пені з загальної суми заборгованості становить: 154065,13*550*1% = 847 357,50 грн.

З урахуванням ч.1 ст.196 СК України безальтернативно встановлено обмеження розміру стягнення судом неустойки (пені) - не більше 100 відсотків заборгованості за аліментами встановленими розрахунком державного виконавця, тобто 154 065,13 грн.

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_1 просила суд стягнути з ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 154 065,13 грн. на свою користь на утримання сина ОСОБА_3 .

Рішенням Деснянського районного суду від 25 серпня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5 692 гривень 38 копійок., а в іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції не перевірив матеріальну складову позовних вимог та їх обґрунтування, не приділив увагу перевірці попереднього рішення суду про стягнення пені, матеріалів виконавчого провадження, вважав правильним, наданий відповідачем, розрахунок заборгованості, з якого вбачається внесення на депозитний рахунок ДВС коштів в сумі 96 576,03 грн в якості передоплати за сплату аліментних зобов`язань.

ОСОБА_1 вважає, що судом першої інстанції не було досліджено матеріальних обставин виникнення аліментного зобов`язання з 01 жовтня 2021 року по 01 травня 2023 року.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним її задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням розрахунку заборгованості державного виконавця в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 станом на 01 серпня 2023 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів на утримання сина становить 17 849,65 грн, та пеня за період прострочення сплати заборгованості по аліментам становить 5 692, 38 грн.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають спільного сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/15162/19 від 16 січня 2020 року визнано та надано дозвіл на примусове виконання рішення суду Радянського району міста Гомеля (Республіка Білорусь) від 11 травня 2016 року, резолютивна частина якого має наступний зміст:«Стягнути з ОСОБА_2 , уродженця с. Кара-Куль Таш-Куримського району Ошської області Республіки Киргизстан на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 25% всіх видів його заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на особу населення, починаючи з 14 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття».

Постановою Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва у справі № 754/15162/19 від 16 січня 2020 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 754/15162/19 ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 16 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 червня 2021 року залишено без змін.

Постановою від 11 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 за виконавчим листом №754/15162/19, виданим 06 лютого 2020 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 25% від всіх видів його заробітку і (або)іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на особу населення, починаючи з 14 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11 т.1).

У Листі від 19 жовтня 2022 року державного виконавця Деснянського ВДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м.Києва) Данилюк Р.В. вказано, що згідно розрахунку заборгованості від 11 лютого 2020 року, заборгованість з аліментів станом на 01 жовтня 2022 року складає 68 701, 13 грн. (а.с.10 т.1).

Представником ОСОБА_1 - адвокатом Гончаруком А.В. було подано запит №б/н від 21 лютого 2022 року про надання довідки та інформації за виконавчим провадженням НОМЕР_3 (а.с.7-8 т.1).

У Листі від 03 лютого 2023 року НОМЕР_3/11 державного виконавця Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Києва) Данилюк Р.В. вказано, що згідно розрахунку заборгованості від 11 лютого 2020 року, заборгованість з аліментів станом на 01 березня 2023 року складає 154 065,13 грн. (а.с.9 т.1).

Відповідно до інформації про виконавче провадження НОМЕР_3, отриманої 09 травня 2023 року, постановами від 21 вересня 2021 року державним виконавцем Вахрамєєвою Я.В. було скасовано заходи примусового виконання, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, тимчасове обмеження у праві користування зброєю, тимчасове обмеження у праві полювання, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України; припинено розшук майна боржника (а.с.12-15 т.1).

Згідно з розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 25 серпня 2023 року за ВП НОМЕР_4 згідно судового наказу Деснянського районного суду м. Києва №754/15162/19, виданим 06 лютого 2020 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 25% від всіх видів його заробітку і (або) іншого доходу щомісячно, але не менше 50% бюджету прожиткового мінімуму в середньому на особу населення, починаючи з 14 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття, підписаного державним виконавцем Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Києва) Данилюк Р.В., загальний розмір заборгованості станом на 01 серпня 2023 року становить 17 849, 65 грн. (а.с.43 т.1).

Відповідно до ч.1 ст. 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 3 ст.195 СК України передбачено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно зі ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 19 січня 2022 року у справі №711/679/21, аналіз норм свідчить, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії;положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин;в СК України не передбачено як відбувається погашення вимог за грошовим зобов`язанням. Тому в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства, а саме стаття 534 ЦК України;при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць.

Також, з урахуванням постанови Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 569/14819/19, Верховний Суд вказує, що загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах сімейного законодавства;учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів, невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи;стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів;розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %;при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня.

Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77, 78, 79 ЦПК України).

На підставі викладеного, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про належність та допустимість доказу по справі, а саме розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 25 серпня 2023 року за ВП НОМЕР_3, підписаного державним виконавцем Деснянського ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ (м.Києва) Данилюк Р.В. (а.с. 43 т.1).

Доводи апеляційної скарги щодо неналежності вказаного доказу, колегія суддів вважає необґрунтованими, позаяк вони ґрунтуються на власному тлумаченні апелянтом норм законодавства. Жодних належних та допустимих доказів на підтвердження іншого розміру заборгованості, ніж визначеного державним виконавцем Данилюк Р.В. у розрахунку заборгованості від 25 серпня 2023 року або судового рішення щодо визнання вказаного розрахунку неналежним чи помилковим позивачем не надано.

В той же час, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково здійснено розрахунок пені по аліментах за період з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2023 року у розмірі 5 692, 38 грн., позаяк ним не враховано, що за період з 01 жовтня 2021 року по 01 грудня 2022 року існувала переплата відповідно до сукупного розміру заборгованості, а тому пеню слід розраховувати наступним чином:

МісяцьЗаборгованість по аліментах за відповідний місяцьКількість днів прострочення заборгованості по аліментахРозрахунок пеніРозмір пені за відповідний період
листопад 2022 3 331, 11 грн.913 331, 11 грн.*90*1%3 031, 31 грн.
грудень 20225 336, 75 грн.605 336, 75 грн.*60*1%3 202, 05 грн.
січень 20231 348, 38 грн.291 348, 38 грн.*29*1%391, 03 грн.
лютий 20231 348, 38 грн.11 348, 38 грн.*1*1%13, 48 грн.

Таким чином, загальна сума пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2023 року становить 6 637,87 грн., що не перевищує загальну суму заборгованості за аліментами, яка, згідно розрахунку державного виконавця, станом на 01 березня 2023 року становить 11 364,61 грн.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вищезазначеного повною мірою не врахував, а тому дійшов помилкового висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 5 692, 38 грн., а тому рішення суду в цій частині необхідно змінити та стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 6 637,87 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду від 25 серпня 2023 року в частині визначення розміру пені змінити та стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 жовтня 2021 року по 01 березня 2023 року в розмірі 6 637 (шість тисяч шістсот тридцять сім гривень) грн. 87коп.

В іншій частині оскаржуване рішення - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді: