Провадження № 6/185/225/24
22 березня 2024 року м.Павлоград
Вивчивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 438 ЦПК України Розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача. Суд має право витребувати від виконавця всі необхідні документи для вирішення питання про оголошення розшуку. Суд розглядає подання виконавця протягом десяти днів
Відповідно ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 21.03.2024 року боржник ОСОБА_1 й досі має зареєстроване місце проижвання за адресою: АДРЕСА_1 .
Станом на 30.08.2023 року місце фактичного перебування боржника знаходилось за адресою: АДРЕСА_2 , згідно відповіді Мінсоцполітики України про внутрішньо переміщених осіб.
Приватний виконавець стверджує, що надсилав постанову про відкриття виконавчого провадження та вимогу на вказану адресу, проте вони не були отримані боржником. Окрім цього, доказів відправлення вищезазначених документів, а саме опису вкладення цінного листа, не надано, як і не надано доказів відмови від отримання боржником кореспонденції.
Відповідно до ст.36 ЗУ «Про виконавче провадження» У разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.
Матеріали справи та виконавчого провадження містять відомості про місце проживання боржника в м. Донецьк, доказів відсутності боржника за місцем реєстрації виконавцем суду не надано.
Ймовірна відсутність боржника за адресою, зазначеною Мінсоцполітики України не може свідчити про те, що боржник не проживає за зареєстрованим місцем свого проживання.
Також, приватний виконавець стверджує, що 25.10.2023 року було зроблено вихід за адресою реєстрації боржника як ВПО для проведення опису та арешту майна, проте доступу до приміщення боржником не надано, двері відчинено не було, та виконавцем було складено акт.
Згідно п.8 ч.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, Акт - документ, що підтверджує певні встановлені факти або події. Текст акта складається з реквізитів виконавчого документа із зазначенням суті проведених дій; за зведеним виконавчим провадженням - повного найменування (прізвища, імені та по батькові) боржника та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене, а також вступної і констатуючої частин. У вступній частині зазначаються назва акта, дата і місце його складання, посада, прізвище, ім`я, по батькові виконавця, підстава для складання акта, особи, які були присутні під час його складання, із зазначенням їхнього статусу у виконавчому провадженні, місця проживання (місцезнаходження), посад, інших наявних даних, зазначається кількість аркушів, на яких складено акт.
Акт, наданий суду приватним виконавцем, складений одноособово, без зазначення інших осіб, які були присутні під час його слкдання (сусіди, інші свідки тощо), що викликає у суду сумніви щодо добросовісності складання виконавцем акту та обставин, викладених у цьому акті.
Саме виконавець зобов`язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.
Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які виконавець зазначає у поданні.
Судом встановлено, що матеріали подання не містять достатньо доказів що боржник ухиляється від явки до виконавця, а також і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань.
З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що необхідність оголошення у розшук боржника не доведена. Інші доводи приватного виконавця зводяться до її власного тлумачення норм діючого законодавства та посилань на роз`яснення, які носять рекомендаційний характер та повинні застосовуватись виходячи з конкретних обставин справи.
На підставі наведеного та керуючись ст. 260, 438 ЦПК України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення (підписання суддею) та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя М. М. Перекопський