ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

20 березня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2548/23

Головуючий у першій інстанції Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/464/24

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

суддів: Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

із секретарями: Зіньковець О.О., Герасименко Ю.О.,

заявник: ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: Департамент соціальної політики Чернігівської міської ради, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

особа, щодо якої розглядається справа: ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Могилевець Оксана Сергіївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, до якої приєдналась ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Могилевець Оксана Сергіївна, на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

місце ухвалення рішення суду м. Чернігів,

дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції 19 січня 2024 року.

У С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою, в якій просив визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною, встановити над нею опіку та призначити опікуном останньої ОСОБА_1 . Заявлені вимоги обґрунтовував тим, що ОСОБА_3 є його сестрою, яка в силу свого психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Указував, що його сестра є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання, потребує медичного нагляду та лікування, постійної сторонньої допомоги і контролю, він спроможний дбати про сестру, створюючи необхідні побутові умови, забезпечувати її доглядом та лікуванням. Дружина заявника не заперечує проти призначення його опікуном над ОСОБА_3 .

Ухвалами суду від 18 липня 2023 року та від 04 грудня 2023 року без видалення до нарадчої кімнати залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб мати заявника ОСОБА_2 та ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 77, 116-117).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною та встановлено над нею опіку строком на два роки від дня набрання рішенням суду законної сили. Подання Департаменту соціальної політики ЧМР про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною сестрою, ОСОБА_3 залишено без задоволення. Судові витрати віднесено за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Департамент соціальної політики ЧМР, не погоджуючись з рішенням суду в частині вирішення подання про призначення ОСОБА_1 опікуном і посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права, просить його скасувати в наведеній частині, доповнивши резолютивну частини третім абзацом наступного змісту: «Призначити ОСОБА_1 опікуном над недієздатною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідно до приписів ст. 55, 60, 62, 63 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України, встановлення опіки і призначення опікуна за поданням органу опіки та піклування має відбуватися одночасно з визнанням фізичної особи недієздатною. Якщо орган опіки та піклування не виконав свого обов`язку щодо підготовки та внесення на розгляд суду подання про призначення опікуна, суд витребовує відповідне подання, у зв`язку з чим відкладає розгляд справи по суті.

Заінтересована особа зазначає, що суд першої інстанції у рішенні безпідставно послався на порушення Департаментом Правил опіки та піклування, яке полягає у ненаданні актів обстеження житлових умов підопічного та потенційного опікуна; акту опису майна підопічного; копій правовстановлюючих документів, що підтверджують право власності підопічного на майно. Але судом залишено поза увагою те, що п. 3 Правил опіки та піклування, яким визначено порядок дій та перелік документів, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, суперечить вимогам ст. 60 ЦК України та ст. 300 ЦПК України, за якими саме суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування, що узгоджується з практикою Верховного Суду.

Указує на те, що, відмовляючи у задоволенні подання Департаменту, суд проігнорував приписи ст. 64 ЦК України, якою встановлено лише дві підстави, за яких фізичну особу не може бути визнано опікуном. Підстав, які б перешкоджали визнанню ОСОБА_1 опікуном, судом встановлено не було. У заявника наявні всі можливості для виконання обов`язків опікуна, а надане суду подання відповідає встановленим ч. 1, 2 ст. 183 ЦПК України вимогам.

Посилається на безпідставність залучення до участі у справі в якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки участь у справі цієї категорії указаної юридичної особи відповідними нормативними актами не передбачена. Вважає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 не має відношення до визначення психоемоційного стану ОСОБА_3 та до вирішення питання про призначення ОСОБА_1 опікуном, факт перебування якого на військовому обліку не має правового значення при вирішенні подання.

У поданій заяві про приєднання до апеляційної скарги представник особи, щодо якої розглядається справа, - адвокат Могілевець О.С., погоджуючись з доводами апеляційної скарги та вважаючи рішення суду в частині вирішення подання Департаменту незаконним, зазначає, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Наведене узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду (постанова від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17 та постанова від 23 листопада 2021 року у справі № 751/9572/19).

Указує, що при винесенні подання орган опіки та піклування якнайкраще врахував інтереси особи ОСОБА_3 , над якою встановлюється опіка, в тому числі враховані особисті приязні взаємини між заявником і його сестрою, перевірено можливість заявника здійснювати належним чином повноваження опікуна, дбати про підопічну, створювати їй необхідні побутові умови, забезпечувати доглядом.

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно залучив ТЦК до участі у справі, що затягнуло судовий розгляд, який тривав з липня 2023 року, що порушило права та законні інтереси недієздатної особи, яка потребує опіки. Внаслідок наявного захворювання ОСОБА_3 становить небезпеку для себе та оточуючих, проте тривалий час питання про призначення їй опікуна залишається невирішеним.

Посилається на те, що надання особі, яка є опікуном недієздатного, права на відстрочку від проходження військової служби, свідчить про визнання законодавцем поважності причин для такої відстрочки, якими є забезпечення прав недієздатної особи. Перебування на обліку, вручення повістки, навіть рішення ТЦК про призов на військову службу не є подією, з якою пов`язаний початок проходження військової служби. У справі відсутні докази, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та несе військову службу, що могло б стати перешкодою для здійснення обов`язків опікуна.

У наданому на апеляційну скаргу відзиві ІНФОРМАЦІЯ_4 , не погоджуючись з позицією скаржника та вважаючи рішення суду законним, просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Обґрунтовуючи відзив, заінтересована особа зазначає, що подання Департаменту про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною особою є формальним, зважаючи на те, що таке подання повинно відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту.

Вважає, що наявні матеріали справи викликають сумніви щодо того, чи дійсно ОСОБА_1 проживає в м. Чернігові разом з потенційною підопічною; відсутні докази на підтвердження відносин між недієздатною особою та її близькими родичами; не з`ясована думка самої ОСОБА_3 ; не встановлено, чи має заявник власний дохід, який дозволив би йому забезпечувати задоволення потреб недієздатної особи. На думку ІНФОРМАЦІЯ_3 , саме матір недієздатної особи являється належним опікуном.

Вважає хибними доводи апеляційної скарги про безпідставність залучення ІНФОРМАЦІЯ_3 до участі у справі, зважаючи на те, що у разі призначення ОСОБА_1 опікуном особи з інвалідністю, у військкомата відповідно до абз. 12 ч. 1 ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виникне обов`язок щодо надання останньому відстрочки від призову на військову службу.

Іншими учасниками справи відзив на апеляційну скаргу у встановлений строк не подавався.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представників: особи, щодо якої розглядається справа, Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, виходячи з наступного.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду першої інстанції в повній мірі таким вимогам не відповідає.

Частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення опікуна, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок хронічного стійкого психічного розладу ОСОБА_3 позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Районний суд указав на те, що ОСОБА_1 до органу опіки та піклування подано неповний та неналежно оформлений пакет документів, а Департаментом не в повній мірі з`ясовано особисті характеризуючі дані заявника, зокрема, відсутній акт обстеження житлових умов підопічного та потенційного опікуна, не перевірено місце реєстрації та фактичне місце проживання ОСОБА_3 , відсутній акт опису майна підопічного та правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності підопічного на майно або відсутність вказаного майна, не надано документів про стан здоров`я заявника та відсутність у останнього судимості. Суд указав, що, ОСОБА_2 , яка є матір`ю ОСОБА_3 , є працездатною особою та фактично здійснює догляд за дочкою, проживаючи спільно за адресою мешкання її громадянського чоловіка по АДРЕСА_1 .

Судове рішення в частині вирішення вимог заяви про визнання ОСОБА_3 недієздатною та встановлення над нею опіки не оскаржується, тому, відповідно до положень ст. 367 ЦПК України, апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду в частині вирішення подання Департаменту щодо призначення опікуна над недієздатною особою, зважаючи на таке.

У справі встановлено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 8). Її зареєстрованим місцем проживання є: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Відповідно до копій свідоцтв про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рідними братом і сестрою, їх матір`ю являється ОСОБА_2 (а.с. 64, 64 зворот).

ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 2 групи внаслідок загального захворювання та з 16 квітня 2019 року перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, що підтверджується копією посвідчення (а.с. 4).

Згідно з висновком лікарської комісії КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 13 жовтня 2022 року хвора ОСОБА_3 , 1998 року народження, внаслідок психічного розладу має 2 групу інвалідності, проживає разом з ОСОБА_1 у АДРЕСА_2 . Має обмеження у самообслуговуванні та здатності контролювати свою поведінку (а.с. 3).

Останнього разу ОСОБА_3 переоглядалася МСЕК 15 січня 2022 року, за результатами огляду якої встановлено 2 група інвалідності до 01 лютого 2024 року з наступним черговим переоглядом 19 січня 2024 року (а.с. 5).

За висновком судово-психіатричної експертизи № 334 від 06 червня 2023 року у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має місце хронічний стійкий психічний розлад у вигляді параноїчної шизофренії зі стабільним дефектом, який позбавляє її здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 44-46).

Згідно з довідкою управління адміністративних послуг ЧМР станом на 19 квітня 2023 року по АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1 , 1990 року народження, ОСОБА_4 , 2011 року народження, ОСОБА_2 , 1969 року народження та ОСОБА_3 , 1998 року народження (а.с. 66).

30 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Департаменту соціальної політики ЧМР із заявою про направлення до суду подання про призначення його опікуном над сестрою, ОСОБА_3 , у разі визнання її недієздатною (а.с. 39).

04 липня 2023 року Департамент соціальної політики ЧМР скерував до Деснянського районного суду м. Чернігова подання про призначення опікуна, в якому, у разі визнання ОСОБА_3 недієздатною та встановлення над нею опіки, просив призначити опікуном її рідного брата ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 37-38).

Свідоцтвами про народження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується, що заявник є братом особи, щодо якої вирішується питання про призначення опіки (а.с. 64, 64 зворот).

Дружина заявника ОСОБА_5 та його матір ОСОБА_2 надали письмові згоди щодо призначення ОСОБА_1 опікуном над його сестрою (а.с. 67, 69).

Відповідно до довідки ТОВ «Нова Клін» від 15 серпня 2023 року ОСОБА_2 з 23 травня 2023 року працює на посаді оператора пральних машин в ТОВ «Нова Клін», розташованому по вул. Січових Стрільців, 23, у м. Києві (а.с. 98). Згідно з іншою довідкою роботодавця ОСОБА_2 у період з травня по липень 2023 року отримала 13 330,88 грн сукупного доходу (а.с. 99).

ОСОБА_1 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що підтверджується довідками відповідних медичних установ (а.с. 62).

ОСОБА_1 обіймає посаду машиніста екструдера ТОВ «Мій формат» (а.с. 62 зворот). За характеристикою, виданою директором ТОВ «Мій формат», ОСОБА_1 працює в товаристві з 01 жовтня 2021 року. Характеризується позитивно (а.с. 61).

Згідно з витягом з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , станом на 27 лютого 2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, в розшуку не перебуває (а.с. 198).

З виписки з медичної карти амбулаторного хворого від 01 березня 2024 року вбачається, що за станом здоров`я ОСОБА_1 знаходиться в групі динамічного спостереження з 2022 року з діагнозом гіпертонічна хвороба І ст., з 2016 року з діагнозом хронічний холецистит, стадія ремісії (а.с. 198 зворот-199).

Відповідно до запису сімейного лікаря ОСОБА_6 № 82854869/1 від 01 березня 2024 року пацієнт ОСОБА_1 має задовільний стан здоров`я, його фізичні показники відповідають його віку, результати досліджень на наявність інфекційних захворювань негативні (а.с 199 зворот).

Актом про проживання особи без реєстрації від 13 березня 2024 року, складеним майстром КП «ЖЕК-10» та підписаним сусідами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , засвідчено, що дружина заявника, ОСОБА_5 , яка зареєстрована в м. Семенівка Чернігівської обл., зі слів заявника проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 (а.с. 224). Іншим актом від 13 березня 2024 року, складеним та підписаним тими ж самими особами, засвідчено, що матір заявника, ОСОБА_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , за місцем реєстрації не проживає (а.с. 224 зворот).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно зареєстроване право власності на нерухоме майно за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 не значиться. Право власності за квартирою АДРЕСА_3 також не зареєстровано (а.с. 238 зворот-239 зворот).

04 березня 2024 року посадовими особами Департаменту головними спеціалістами ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складено акт обстеження житлово-побутових умов проживання потенційного опікуна та особи, що потребує опіки (а.с. 240). В акті зазначено, що на момент обстеження житлово-побутових умов проживання ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 не було, в даному помешканні перебував лише її брат, ОСОБА_1 , який пояснив, що його сестра з 22 лютого 2024 року перебуває на лікуванні в ЧОПНЛ № 2, оскільки стан її психічного здоров`я погіршився. ОСОБА_1 зазначив, що саме він займається доглядом за сестрою, яка є особою з інвалідністю ІІ групи. Його мати не може постійно здійснювати догляд за ОСОБА_3 , оскільки в даний час мешкає окремо, у свого співмешканця, та працює у м. Києві. Крім того, під час приступів агресії у дочки вона фізично не здатна її заспокоїти.

Згідно з довідкою управління адресних соціальних допомог Департаменту соціальної політики ЧМР від 13 березня 2024 року ОСОБА_3 знаходиться на обліку та отримує на картку Приватбанк державну соціальну допомогу, як особа з інвалідністю 2 групи. З березня по грудень 2023 року розмір допомоги становив 1 934 грн, у січні 2024 року 1 947,77 грн, у лютому 2024 року 2 361 грн (а.с. 241 зворот).

Медичними довідками засвідчено, що дружина заявника ОСОБА_5 та його донька ОСОБА_4 захворювань, що перешкоджають влаштуванню до них особи, яка потребує опіки, не мають (а.с. 222, 223, 223 зворот).

Відповідно до довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 18 березня 2024 року № 01/2-04/217 ОСОБА_3 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 22 лютого по 18 березня 2024 року (а.с. 222 зворот).

У заяві, скерованій до апеляційного суду, ОСОБА_2 (мати заявника) просила розглянути справи у її відсутність, оскільки має постійну роботу у м. Києві, указавши, що через це не може здійснювати догляд за дочкою ОСОБА_3 у повному обсязі (а.с. 207). Апеляційну скаргу просила задовольнити.

Звернувшись із заявою про визнання ОСОБА_3 недієздатною, встановлення над нею опіки і призначення його опікуном, ОСОБА_1 зазначав, що сестра в силу психічного стану не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого потребує стороннього догляду. Указував, що у разі призначення його опікуном зможе доглядати за ОСОБА_3 , забезпечувати їй максимальний догляд, дбати про лікування та комфортні побутові умови.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

За змістом ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 62 цього Кодексу опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

Частинами 4, 5 ст. 63, ч. 1 ст. 67 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Таким чином, при призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 затверджено Правила опіки та піклування.

Пунктом 2.1 Правил передбачено, що опіка установлюється над неповнолітніми, які не досягли п`ятнадцяти років і залишились без піклування батьків, а також над громадянами, визнаними судом недієздатними внаслідок психічних захворювань. Пунктом 2.4. визначено, що опіка встановлюється за місцем проживання особи, яка підлягає опіці (піклуванню), або за місцем проживання опікуна (піклувальника). Згідно з п. 3.1 Правил для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Пунктом 3.3. Правил визначено, що документами, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна, є: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.

За змістом п. 4.3 Правил опіки та піклування, як правило, опікун (піклувальник) повинен проживати разом з підопічним і може бути прописаний на житловій площі останнього на період виконання своїх обов`язків.

Главою 2 розділу IV ЦПК України визначено порядок розгляду судом справ про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Частиною 1 ст. 300 ЦПК України визначено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Проаналізувавши вищенаведені норми та вивчивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення подання Департаменту про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною сестрою, ОСОБА_3 не відповідає вимогам законодавства та фактичним обставинам справи.

У справі встановлено, що заявник є рідним братом ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з наявним у ОСОБА_3 психічним розладом остання позбавлена можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. За висновком МСЕК ОСОБА_3 встановлено 2 групу інвалідності. Оскаржуваним рішенням суду ОСОБА_3 визнана недієздатною, над нею встановлено опіку строком на два роки. Судове рішення в цій частині не оскаржується.

ОСОБА_1 зареєстрований та фактично проживає по АДРЕСА_2 . Разом з ним зареєстровані та фактично проживають його малолітня дочка, ОСОБА_4 та сестра, ОСОБА_3 . Дружина заявника, ОСОБА_5 проживає за вищезазначеною адресою без реєстрації. Матір заявника, ОСОБА_2 , яка зареєстрована по АДРЕСА_2 , фактично проживає за іншою адресою разом зі своїм співмешканцем.

Зареєстроване на праві власності нерухоме майно у ОСОБА_3 відсутнє. Квартира АДРЕСА_3 , в якій мешкають заявник з сестрою, не приватизована.

ОСОБА_1 є фізично здоровою людиною; на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, яка потребує опіки, не має; до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має, у розшуку не перебуває.

Заявник працевлаштований, за місцем роботи характеризується позитивно. Члени сім`ї заявника захворювань, що перешкоджають влаштуванню до них особи, яка потребує опіки, не мають.

Колегія суддів виходить з того, що, вирішуючи питання про призначення повнолітній особі опіки або піклувальника, суд не діє самостійно. Орган опіки та піклування зобов`язаний подати до суду висновок про необхідність встановлення опіки та піклування щодо повнолітньої особи.

Департаментом соціальної політики скеровано до Деснянського районного суду м. Чернігова подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над його сестрою, ОСОБА_3 , у разі визнання її недієздатною.

Розглянувши наведене подання, суд першої інстанції правильно послався, керуючись наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88 про затвердження Правил опіки та піклування, на неповноту наданих органом опіки та піклування документів, за наявності яких призначається опікун. Указаний нормативний акт, яким визначено перелік документів, за наявності яких призначається опікун, є чинним і не суперечить нормам ЦК та ЦПК України, на які посилається заявник у апеляційній скарзі. Апеляційний суд виходить з того, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України.

Разом з тим, поза увагою суду залишилось те, що питання про визнання фізичної особи недієздатною та призначення над нею опіки вирішується в порядку окремого провадження. За змістом ст. 294 ЦПК України, яка регламентує порядок розгляду справ в порядку окремого провадження, суд зобов`язаний вживати заходів щодо всебічного, повного, і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Отже, законодавець у наведеній нормі чітко вказує, що положення стосовно змагальності та меж судового розгляду у справах окремого провадження не застосовується. Принцип змагальності може діяти при вирішенні справ окремого провадження, але, насамперед, реалізується у правах заявника. Так, заявник має право подавати докази, брати участь в їх дослідженні, доводити суду свої вимоги, тощо. Аналіз процесуальної регламентації розгляду та вирішення справ окремого провадження дає змогу зробити висновок, що як заявники, так і заінтересовані особи не позбавлені змоги надавати докази в обґрунтування своєї позиції. Крім того, на відміну від позовного провадження, у справах окремого провадження суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Це положення є підставою для збирання доказів і посилює роль суду під час розгляду справ окремого провадження.

Виходячи зі специфіки збирання та подання доказів у справах окремого провадження та наявність у суду права з власної ініціативи витребувати необхідні докази, суд першої інстанції мав усі процесуальні повноваження витребувати необхідні для вирішення питання про призначення опікуна докази або запропонувати сторонам їх надати, проте, як свідчить протокол судового засідання, наведеного не здійснив. Таким чином, залишення без задоволення подання органу опіки та піклування через неповноту з`ясованих особистих характеризуючих даних заявника щодо можливості виконання ним функцій опікуна, не відповідає нормам ЦПК України, які визначають порядок розгляду судом справ в порядку окремого провадження.

В ході апеляційного розгляду справи сторонами як особисто, так і на пропозицію суду надано: довідку про відсутність у ОСОБА_1 судимості, акт обстеження житлових умов підопічного та потенційного опікуна, докази щодо місця реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та складу його сім`ї, докази відсутності у членів сім`ї заявника захворювань, що перешкоджають влаштуванню до них особи, яка потребує опіки, докази відсутності у підопічної та заявника нерухомого майна, документи про стан здоров`я ОСОБА_1 .

Ураховуючи долучені до поданої апеляційної скарги та надані стороною заявника докази, апеляційний суд вважає, що наявних документів щодо особи потенційного опікуна та його можливості здійснювати функції опікуна, достатньо для вирішення подання органу опіки та піклування.

При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

Верховний Суд у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 336/5652/18 зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

Наявні у справі на час апеляційного розгляду письмові докази повністю підтверджують можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна над недієздатною сестрою, ОСОБА_3 . Обмежень, встановлених приписами ст. 63 ЦК України та п. 3.2 Правил опіки та піклування, які можуть бути перешкодою для призначення ОСОБА_1 опікуном недієздатної особи, апеляційним судом не встановлено.

Апеляційний суд вважає правильним залучення судом першої інстанції в якості заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 до участі у справі, зважаючи на те, вирішення питання про призначення ОСОБА_1 опікуном особи з інвалідністю пов`язане з правом заявника на відстрочку від призову на військову службу під час дії воєнного стану в Україні.

Аналізуючи доводи відзиву на апеляційну скаргу цієї заінтересованої особи, колегія суддів доходить наступного висновку.

Є необґрунтованими твердження ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що призначення опікуна над недієздатною особою є формальним, з огляду на те, що матеріалами справи, зокрема, висновком судово-психіатричної експертизи підтверджено неможливість ОСОБА_3 усвідомлювати свої дії та керувати ними. З огляду на підтверджену медичними документами недієздатність особи, призначення опікуна є обов`язковим для забезпечення найкращих інтересів ОСОБА_3 . Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абз. 3 п.п. 2.2 п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Чинними нормативно-правовими актами не передбачено обов`язкове спільне проживання особи, щодо якої вирішується питання про призначення опіки, та потенційного опікуна на час розгляду подання. Вже після встановлення опіки їх спільне проживання, як правило, зумовлено належним виконанням опікуном визначених законом обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання. Отже, колегія суддів відхиляє доводи заінтересованої особи про наявність сумнівів спільного проживання ОСОБА_1 разом з потенційною підопічною.

При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Заявник є братом ОСОБА_3 , доказів відсутності між родичами приязних взаємин матеріали справи не містять. ОСОБА_3 , від імені якої діє адвокат Могілевець О.С., приєдналась до апеляційної скарги органу опіки та піклування та просила, задовольнивши її, призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатної. Отже, є безпідставним твердження заінтересованої особи про нез`ясування відносин між недієздатною особою та її близькими родичами.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 299 ЦПК України питання про виклик фізичної особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, вирішується в кожному випадку судом із урахуванням стану її здоров`я. З матеріалів справи не вбачається, що в ході судового розгляду, в тому числі в суді апеляційної інстанції, з огляду на те, що права потенційної підопічної були представлені адвокатом, сторони заявляли клопотання про необхідність виклику ОСОБА_3 до суду для дачі особистих пояснень. В ході судового розгляду не встановлено і ІНФОРМАЦІЯ_4 не доведено, що адвокат, представляючи інтереси особи, відносно якої вирішується питання про призначення опіки, діяла всупереч її інтересам. Апеляційний суд зважає також на те, що за довідкою КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» від 18 березня 2024 року № 01/2-04/217 ОСОБА_3 дійсно перебувала на стаціонарному лікуванні в Чернігівській обласній психоневрологічній лікарні з 22 лютого по 18 березня 2024 року. Отже, колегія суддів вважає такими, що не впливають на можливість вирішення питання про призначення заявника опікуном, доводи ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що думку ОСОБА_3 в ході вирішення питання про призначення опікуна не з`ясовано.

Чинними нормативно-правовими актами не передбачено надання потенційним опікуном органу опіки та піклування або суду даних про його дохід, а тому не мають правового значення для вирішення питання про призначення опікуна пояснення заінтересованої особи про відсутність у ОСОБА_1 власного доходу, який дозволив би йому забезпечувати задоволення потреб недієздатної особи. Крім цього, суд зважає на те, що ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності, що підтверджено довідкою Управління адресних соціальних послуг департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради від 13 березня 2024 року № 260/22-21.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції та твердженнями ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що саме матір недієздатної особи являється належним опікуном, оскільки фактично здійснює догляд за дочкою, проживаючи спільно за адресою мешкання її громадянського чоловіка по АДРЕСА_1 .

Так, відповідно до ч. 3 ст. 63 ЦК України особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (ч. 1 ст. 60 ЦК України).

З аналізу положень ч. 1 ст. 60 ЦК України та ч. 1 ст. 300 ЦПК України можливо дійти висновку, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17.

Тобто, суд не наділений повноваженням особисто визначати особу опікуна без подання органу опіки. В матеріалах справи наявне подання про призначення опікуном недієздатної ОСОБА_1 . У справі міститься заява ОСОБА_2 , скерована до апеляційного суду, де вона, зазначаючи про неможливість виконувати обов`язки опікуна, просить задовольнити апеляційну скаргу та призначити опікуном ОСОБА_3 саме заявника. Призначення особи опікуном проти її волі суперечить вимогам закону.

Як встановлено у справі і не оспорюється сторонами, ОСОБА_2 працює оператором пральних машин в ТОВ «Нова Клін», що розташовано у м. Київ. У суді першої інстанції ОСОБА_2 пояснювала, що графік її роботи становить тиждень робочий через тиждень вихідний. Під час перебування у м. Чернігові мати забирає доньку до себе додому, де проживає разом із співмешканцем по АДРЕСА_1 . Оскільки це приватний житловий будинок, дочка може безпечно прогулюватися на подвір`ї. Таким чином, за відсутності згоди ОСОБА_2 про призначення опікуном та відповідного висновку щодо неї, складеного органом опіки та піклування, у суду відсутні підстави для тверджень про необхідність призначення опікуном матері недієздатної особи.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Аналізуючи твердження ІНФОРМАЦІЯ_3 про те, що призначення ОСОБА_1 опікуном здійснюється з метою його ухилення від призову на військову службу під час дії воєнного стану в Україні, суд приходить до висновку про те, що очевидно недобросовісної поведінки заявника в ході розгляду цієї справи не встановлено. ОСОБА_3 визнано недієздатною, вона потребує опіки, інших опікунів не має, мати підопічної бути її опікуном не бажає, заявник відповідно наданих документів обов`язки опікуна виконувати може. У справі відсутні докази, що ОСОБА_1 на час звернення органу опіки та піклування з цим поданням ухилявся від обов`язку військової служби або є військовослужбовцем та несе військову службу, що могло б стати перешкодою для здійснення обов`язків опікуна. Інших законодавчих обмежень щодо призначення особи чоловічої статі певного віку опікуном під час дії воєнного стану в Україні на час вирішення цієї апеляційної скарги не встановлено.

Зважаючи на викладене вище, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні подання Департаменту про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_3 , у зв`язку з чим апеляційну скаргу належить задовольнити, призначивши ОСОБА_1 опікуном недієздатної.

Керуючись ст. 367, 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради, до якої приєдналась ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат Могилевець Оксана Сергіївна задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 15 січня 2024 року в частині вирішення подання Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною сестрою ОСОБА_11 скасувати.

Подання Департаменту соціальної політики Чернігівської міської ради про призначення опікуна задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , опікуном над недієздатною ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 25 березня 2024 року.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко