Справа № 489/4691/23
Провадження № 6/489/57/24
Ухвала

Іменем України

24 січня 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі

головуючого судді Костюченка Г.С.,

із секретарем судового засідання Ревицькою Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва заяву представника ОСОБА_1 адвоката Олещук Тетяни Львівни про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

10.01.2024 відповідач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Олещук Т.Л. звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.10.2023 по справі № 489/4691/23, яким з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 59 474,30 грн., яка складається з 49255 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 10219 грн. 17 коп. заборгованості за відсотками та 2684 грн. судовий збір.

Як на підставу для розстрочення рішення суду посилається на те, що виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить її у дуже скрутне матеріальне становище, оскільки заявник тяжко хворіє. ОСОБА_1 з 25.01.2023 перебуває на обліку у Миколаївському обласному центрі онкології з приводу онкозахворювання.

02 листопада 2023 відповідачці ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності.

Зазначала, що загальновідомим є факт введення в Україні воєнного стану, що впливає на спроможність мати роботу, обмежує можливість заробітку грошових коштів.

Посилаючись на викладене, представник заявника просить суд розстрочити виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2023 по справі № 489/4691/23 про стягнення з неї на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 49255 грн. 13 коп. на 12 місяців рівними частками по 4104 грн. 60 коп.

Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12.01.2024 заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи в судовому засіданні

Представник відповідача адвокат Олещук Т.Л. відповідно до поданої до суду письмової заяви просила задовольнити вимоги та повідомила суд про технічну помилку, допущену у заяві, в зв`язку з чим просила суд розстрочити виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.10.2023 по справі № 489/4691/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 59474 грн. 30 коп. на 12 місяців рівними частками.

Також просила суд розглянути заяву за її відсутності та відсутності заявника ОСОБА_1 .

Позивач АТ КБ «ПриватБанк» повідомлявся про розгляд справи належним чином, в судове засідання представник не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви про розстрочення виконання рішення суду.

Від представника позивача ОСОБА_2 на адресу суду надійшла заява про відкладення розгляду справи на іншу дату у зв`язку із його зайнятістю.

При цьому, суду не надано будь яких доказів такої зайнятості. В зв`язку з чим суд відмовив в задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справу як безпідставне.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступне.

Згідно рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.10.2023 по справі № 489/4691/23, яким з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 59 474,30 грн., яка складається з 49255 грн. 13 коп. заборгованості за кредитом, 10219 грн. 17 коп. заборгованості за відсотками та 2684 грн. судовий збір.

Судове рішення набрало законної сили 11.11.2023.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26.06.2013 по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Стаття 6 Конвенції гарантує право на справедливий судовий розгляд та закріплює принцип верховенства права, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. Проте, право на справедливий суд було б позбавлено сенсу, якщо б допускало невиконання остаточних судових рішень, які набрали законної сили.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

У розумінні практики Європейського суду частина перша статті 6 Конвенції передбачає не лише доступ до правосуддя і встановлення порядку судового розгляду, а й гарантує виконання судових рішень з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання рішення залишилося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатись як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6 Конвенції.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі.

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відтак, невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є неприпустимим і, виходячи з обставин цієї конкретної справи, не може бути виправданим.

За приписами частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин першої, третьої - п`ятої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статей 435 ЦПК України і 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 10 Постанови від 26.12.2003 № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

В обґрунтування своєї заяви про розстрочення виконання рішення суду представник заявника посилається на те, що виконання рішення одразу і в повному обсязі поставить її у дуже скрутне матеріальне становище, оскільки заявник тяжко хворіє. ОСОБА_1 з 25.01.2023 перебуває на обліку у Миколаївському обласному центрі онкології з приводу онкозахворювання.

02 листопада 2023 відповідачці ОСОБА_1 встановлена третя група інвалідності.

Загальновідомим є факт введення в України воєнного стану, що негативно впливає на спроможність мати роботу, обмежує можливість заробітку грошових коштів.

Статтями 76 і 81 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Представник заявника до заяви про розстрочення виконання рішення суду взагалі долучив копію довідки про інвалідність № 509503 та копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , копії медичних довідок про стан здоров`я.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності і взаємному зв`язку та враховуючи фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідач довів існування виключних обставин для розстрочення рішення суду.

За таких обставин заява представника заявника про розстрочення виконання рішення суду є обґрунтованою та її необхідно задовольнити.

Керуючись статтею 435 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Олещук Тетяни Львівни про розстрочення виконання рішення суду по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Розстрочити виконання рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.10.2023 по справі № 489/4691/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 59474 грн. 30 коп. на 12 (дванадцять) місяців рівними частками, шляхом сплати щомісячного платежу в розмірі 4956 грн. 19 коп. з дня набрання ухвали суду законної сили.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення або з дня складання повного тексту ухвали. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 24.01.2024.

Суддя Г.С. Костюченко