Справа № 345/4337/23
Провадження № 22-ц/4808/244/24
Головуючий у 1 інстанції Кардаш О. І.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач) Василишин Л. В.,

суддів: Максюти І. О., Фединяка В. Д.,

секретаря Кузів А. В.

за участю ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скарг у Акціонерного товариства «Оріана» на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2023 рокув складі судді Кардаш О. І., ухвалене в м. Калуші Івано-Франківської області, у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оріана» про визнання протиправним та скасування наказу в частині відмови в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до АТ «Оріана» про визнання протиправним та скасування наказу в частині відмови в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення та стягнення матеріальної допомоги на оздоровлення.

Позовні вимоги мотивовано тим, що з 09 січня 2020 року його прийнято на посаду фахівця із організації майнової безпеки відділу з матеріально-технічного забезпечення та збереження майна АТ «Оріана». 10 березня 2023 року його переведено технічним керівником - начальником відділу з матеріально-технічного забезпечення та збереження майна цього ж підприємства. У травні він звернувся до відповідача з заявою про отримання відпустки та матеріальної допомоги на оздоровлення, що гарантоване йому Колективним договором на 2021-2025 року. Відповідачем 02 червня 2023 року видано наказ за №88-к про надання йому щорічної оплачуваної відпустки на 31 календарний день з 05 червня по 05 липня 2023 року. Водночас у наданні матеріальної допомоги на оздоровлення відмовлено.

Вважає, що видання вказаного наказу у частині відмови в наданні матеріальної допомоги суперечить чинному законодавству та колективному договору.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив визнати протиправним та скасувати п.2 наказу 388-к від 02 червня 2023 року «Про надання щорічної оплачуваної відпуски ОСОБА_1 » в частині відмови у виплаті матеріальної допомоги; стягнути з АТ «Оріана» на його користь матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 27 700 грн та судові витрати.

Відповідач позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, оскільки відповідно до положень Колективного договору допомога на оздоровлення виплачується працівникам виходячи з фінансових можливостей. Підприємство на час винесення оспорюваного наказу мало кредиторську заборгованість, тому виплата позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення за наявності кредиторської заборгованості та, відповідно, відсутності фінансової можливості є порушенням Статуту товариства, Колективного договору та тягне за собою відповідальність особи, що прийняла таке рішення.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2023 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.2 наказу №88-к від 02 червня 2023 року «Про надання щорічної оплачуваної відпустки ОСОБА_1 » в частині відмови в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення.

Стягнуто з АТ «Оріана» на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу на оздоровлення в розмірі 27 700,00 грн та 1 073,60 грн судового збору.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі місячного окладу є складовою заробітної плати та мала бути виплачена ОСОБА_1 незалежно від наведеної представником відповідача кредиторської заборгованості АТ «Оріана», оскільки в п.8.1.2 Колективного договору укладеного на 2021-2025 роки прописані умови виплати матеріальної допомоги на оздоровлення як соціальні пільги та гарантії.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі АТ «Оріана», посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до п.п. 8.1.2, п.8.1 розділу 8 Колективного договору між роботодавцем та Радою трудового колективу АТ «Оріана» на 2021-2025 року матеріальна допомога надається роботодавцем за наявності фінансових можливостей товариства. Станом на час прийняття рішення про відмову в наданні позивачу матеріальної допомоги на оздоровлення АТ «Оріана» мало кредиторську заборгованість у сумі понад 6,5 мільярдів гривень, що підтверджується довідкою про кредиторську заборгованість №1152 від 13 жовтня 2023 року. Проте, суд першої інстанції не взяв вказану довідку до уваги. Натомість, безпідставно надав оцінку факту виплати матеріальної допомоги декільком працівникам АТ «Оріана» в інший період часу, що ніяк не свідчить про наявність фінансової можливості товариства.

Також зазначає, що суд першої інстанції помилково відніс матеріальну допомогу на оздоровлення до основної заробітної плати та визначив її обов`язковий (безальтернативний) характер.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 вказує, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, з повним та об`єктивним дослідженням усіх доводів сторін. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнав, просив її залишити без задоволення.

Представник АТ «Оріана» у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини справи

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 з 09 січня 2020 року перебував у трудових відносинах з АТ «Оріана» на посаді фахівця із організації майнової безпеки відділу з матеріально-технічного забезпечення та збереження майна, а 10 березня 2023 року переведено на посаду технічного керівника начальника відділу з матеріально-технічного забезпечення та збереження майна (а.с.4).

Відповідно до наказу АТ «Оріана» від 02 червня 2023 року №88-к ОСОБА_1 за його заявою надано щорічну оплачувану відпустку на 31 календарний день з 05 червня 2023 року по 05 липня 2023 року. Відповідно до п.2 цього наказу у зв`язку з відсутністю фінансових можливостей, відповідно до п.п.8.1 п.8 Колективного договору відмовлено в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення (а.с.5).

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з вимогами статті 10 КЗпП України колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів.

Відповідно до вимог статті 13 КЗпП України та статті 7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами.

Статтею 13 КЗпП України визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.і.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії.

Згідно приписів статті 18 КЗпП України, положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника.

Відповідно до вимог частини 2 статті 97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Частиною першою статті 21 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з п. 1.1.1. Колективного договору АТ «Оріана» на 2021-2025 роки, прийнятий зборами трудового колективу 18 грудня 2020 року, колективний договір укладено з метою регулювання соціально-економічних і трудових відносин, посилання соціального захисту працівників АТ «Оріана».

Відповідно до п. 8.1. Колективного договору роботодавець, виходячи з наявності фінансової можливості товариства, забезпечує надання працівникам матеріальної допомоги та заохочення цінними подарунками згідно з Положенням, наведеним у Додатку 6.

Пунктом 2.7 Положення про надання матеріальної допомоги та заохочення цінними подарунками працівників АТ «Оріана» передбачено, що працівникам товариства раз на рік надаються матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу (місячної тарифної ставки) при використанні щорічної відпустки або її частини тривалістю не менше 14 календарних днів.

Матеріалами підтверджується, що ОСОБА_1 в травні 2023 року звернувся до керівництва АТ «Оріана» із заявою про надання йому щорічної відпустки з виплатою матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до п. 2.7 додатку № 6 до Колективного договору.

Відповідно до п.2 наказу від 02 червня 2023 року №88-к «Про надання щорічної оплачуваної відпустки Михайлюку М. В.» у зв`язку з відсутністю фінансових можливостей, відповідно до п.п.8.1 п.8 Колективного договору позивачу відмовлено в наданні матеріальної допомоги на оздоровлення.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що відповідачем були порушені умови Колективного договору щодо виплати працівнику матеріальної допомоги на оздоровлення.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначав, що виплата матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до Колективного договору здійснюється з урахуванням фінансової можливості підприємства, якої в даному випадку не було.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив вказані доводи АТ «Оріана», оскільки відповідно до пунктом 2.7 Положення про надання матеріальної допомоги та заохочення цінними подарунками працівників АТ «Оріана» товариство взяло на себе обов`язок раз на рік надавати працівникові матеріальну допомогу на оздоровлення.

При цьому, за змістом вказаного Положення надання допомоги впроваджується з метою покращення матеріального стану працівників товариства та з метою впорядкування розподілених коштів, направлених на такі цілі. Норми, що матеріальна допомога виплачується за наявності коштів Положення не містить.

Крім того, як правильно зазначив суд першої інстанції, надана представником відповідача довідка за № 1152 від 13 жовтня 2023 року про наявність кредиторської заборгованості АТ «Оріана» станом на 02 червня 2023 року не підтверджує доводів сторони відповідача про відсутність фінансових можливостей, так як в ній не зазначено за який саме період виникла заборгованість, не відображено розмір надходження коштів на рахунки підприємства та дебіторської заборгованості перед АТ «Оріана». Тоді як факт зупинення виконавчих проваджень щодо стягнення з товариства заборгованості на час вирішення питання про приватизацію відповідач не спростував.

Факт виплати матеріальної допомоги іншим працівникам в межах незначного проміжку часу, в даному випадку, суд також обґрунтовано взяв до уваги, оскільки така обставина вказує на наявність суб`єктивного фактору зі сторони роботодавця, а не наявності об`єктивних обставин. Відповідач не спростував наведене жодним чином, а посилання на неправомірні дії іншого керівника, не є спроможними.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної допомоги на оздоровлення.

Щодо тверджень апелянта про помилковий висновок суду щодо того, що матеріальна допомога є складовою заробітної плати та мала бути виплачена незалежно від наявності кредиторської заборгованості, то такий не впливає на правильність ухваленого рішення.

Інші доводи апеляційної скарги АТ «Оріана» за змістом є аналогічні доводам відзиву на позов, яким судом першої інстанції надано оцінку та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (§ 23 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року № 63566/00).

Також як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, відсутні. А отже, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року було зупинено дію рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2023 року. Враховуючи, що суд дійшов висновку про залишення без змін судового рішення, його дію необхідно відновити.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оріана» залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2023 рокузалишити без змін.

Відновити дію рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08 листопада 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Л. В. Василишин

Судді: І. О. Максюта

В. Д. Фединяк