Справа № 565/2279/23
Провадження № 2/565/98/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2024 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області у складі головуючої судді Бренчук Г.В., за участю секретаря судового засідання Нафєєвої Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Кузнецовського міського суду Рівненської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №Z62.22155.005663101 від 05 вересня 2019 року в розмірі 131 495,55 грн, з яких 53 855,86 грн заборгованість за основним боргом, 20 202,37 грн заборгованість за відсотками, 57 437,32 грн заборгованість за комісіями.

В обгрунтування позовних вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зазначає, що 05 вересня 2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62.22155.005663101.

07 липня 2023 року ТОВ «Ідея банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z62.22155.005663101 від 05 вересня 2019 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до реєстру боржників №2 до договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 131 495,55 грн, з яких 53 855,86 грн заборгованість за основним боргом, 20 202,37 грн заборгованість за відсотками, 57 437,32 грн заборгованість за комісіями.

Позивач стверджує, що відповідач не виконав свого зобов`язання, припинив повертати наданий йому кредит.

Ухвалою суду від 02 січня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 24 січня 2024 року.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав.

Згідно ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступних висновків.

05 вересня 2019 року між АТ «Ідея Банк», ТОВ «Нью Файненс Сервіс» та ОСОБА_1 укладений договір кредиту та страхування №Z62.22155.005663101, згідно з яким відповідач отримав кредит в сумі 66 594,00 грн, зі сплатою 15% річних за користування кредитними коштами, строком на 60 місяців.

Відповідно п.1.6 договору дата повернення кредиту 05 вересня 2024 року.

Право банку в односторонньому порядку вимагати дострокового повернення кредиту передбачено пунктом 3.3 кредитного договору.

Згідно п.1.7 договору банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 66 594,00 грн. на рахунок позичальника, який відкритий в АТ «Ідея Банк». Позичальник доручає банку оплатити страховий внесок за рахунок кредиту в розмірі 8 686,17 грн, згідно з умовами договору добровільного страхування життя, укладеного відповідно до п.2 Договору.

Отримання відповідачем кредиту у вказаному розмірі підтверджено ордерами-розпорядженнями №1 та №2 від 05 вересня 2019 року.

07 липня 2023 року АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (Фактор) уклали договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 2.2 договору факторингу права вимоги, які Клієнт відступає Фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед Клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами, у паперовому вигляді в день укладання цього договору та надсилається Клієнтом Фактору в електронному вигляді засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладання цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною цього договору.

Згідно витягу з реєстру боржників №2 до договору факторингу №07072023 від 07 липня 2023 року, у ОСОБА_1 наявна заборгованість за кредитним договором №Z62.22155.005663101 в сумі 131 495,55 грн, з яких 53 855,86 грн сума заборгованості за основним боргом, 20 202,37 грн - заборгованість за відсотками, 57 437,32 грн заборгованість за комісіями.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z62.22155.005663101 від 05 вересня 2019 року за період з 07 липня 2023 року по 30 листопада 2023 року, станом на 30 листопада 2023 року заборгованість ОСОБА_1 за даним кредитним договором складає 131 495,55 грн (53 855,86 грн залишок заборгованості за основним боргом + 20 202,37 грн залишок заборгованість за відсотками + 57 437,32 грн залишок заборгованості за комісіями).

З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У ч.1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У ст.526 ЦК України зазначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань (ст.525 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У ст.598 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Враховуючи, що доказів належного виконання своїх договірних зобов`язань відповідачем суду не надано, факт отримання кредиту та розмір заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами, суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 53 855,86 грн заборгованості за основним боргом та 20 202,37 грн заборгованості за відсотками за кредитним договором №Z62.22155.005663101 від 05 вересня 2019 року.

У пункті 1.5 кредитного договору вказано, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до пункту 5 додатку №1, як «інші послуги банку».

Додаток №1 є невід`ємною частиною договору (п.4 договору).

Згідно з п.3.2. договору, ДКБОФО, тарифи та паспорт споживчого кредиту є невід`ємними складовими кредитного договору.

Відповідно до п.4.2. Паспорту споживчого кредиту, банк встановив плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,00% щомісячно від початкової суми кредиту.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 зазначила, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною, відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

В пункті п.4.2. Паспорту споживчого кредиту, що є невід`ємною частиною кредитного договору №Z62.22155.005663101 від 05 вересня 2019 року, встановлено плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,00 %, тобто, фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, п.1.5 договору №Z62.22155.005663101 від 05 вересня 2019 року та п.4.2. Паспорту споживчого кредиту, щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно є нікчемними.

З урахуванням наведеного, позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за комісіями, задоволенню не підлягає.

Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 53 855,86 грн заборгованості за основним боргом за кредитним договором №Z62.22155.005663101 від 05 вересня 2019 року, 20 202,37 грн заборгованості за відсотками, 1 511,62 грн судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (вул. Симона Петлюри, буд.30, м. Київ, ).

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повне судове рішення складено 29 січня 2024 року.

Суддя Г.В. Бренчук