Справа № 453/16/24
№ провадження 2/453/200/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді Курницької В.Я.;

секретаря судового засідання Трембач М.М.;

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду у місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит,-

в с т а н о в и в:

ТзОВ "Коллект Центр" звернулось з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за Договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року. Позовна заява мотивована тим, що 27 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102457121. Згідно з п. 1.1 Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором на строк, визначений п. 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2 договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та у строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5 000, 00 грн. Згідно з п.1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 27 серпня 2021 року (строк кредитування). Згідно з п.1.4 Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів користування кредитом (дата платежу): 26 вересня 2021 року. Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом: 2 250, 00 грн., які нараховуються за ставкою 1, 50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Згідно з п. 6.1 кредитного договору, цей договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитодавця та доступний зокрема через сайт Кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

17 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги, в тому числі, до позичальника, за договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТзОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Таким чином, ТзОВ "Коллект Центр" наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Оскільки відповідач належним чином не виконував своїх договірних обов`язків, у останнього виникла заборгованість в сумі 37 823, 75 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4 750, 00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 33 073, 75 грн. В той же час, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 30 073, 75 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4 750, 00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 24 523, 75 грн., заборгованість з комісії 800 грн. Крім того, просив стягнути з відповідача 2 684, 00 грн. понесених витрат по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу в сумі 13 000, 00 грн.

Провадження у справі відкрито ухвалою судді від 10 січня 2024 року, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін на 19 березня 2024 року .

Відповідач ОСОБА_1 - відзив на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм ЦПК України, до суду не подавав, а також, не подавав заяви про визнання ним позовних вимог ТзОВ "Коллект Центр", незважаючи на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 10 січня 2024 року.

Заяв, клопотань від відповідача у зазначеній цивільній справі, пов`язаних із розглядом справи, до суду не надходило.

Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч. 5 ст. 279 ЦПК України).

Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд зазначеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачав підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про причини не повідомив, хоча належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку, про що свідчить повідомлення № 190 про вручення поштового відправлення № 830, яке міститься в матеріалах справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Частиною 4 ст.268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки текст рішення складено 22 березня 2024 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 19 березня 2024 року, датою ухвалення рішення є саме 22 березня 2024 року.

Перевіривши зібрані докази, суд позовні вимоги задовольняє частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27 серпня 2021 р. між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100982970, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 5 000, 00 грн., зі сплатою процентів, строком на 30 днів до 26 вересня 2021 року.

Пунктами 1.5.1 встановлено розмір комісії; пунктом 1.5.2 визначено проценти за користування кредитом, а п. 1.6. визначено стандартну (базову) ставку за користування кредитом в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

Пунктом 2.3. договору передбачено умови пролонгації, у т.ч. на стандартних (базових) умовах (п. 2.3.1.2), згідно із якими позичальник може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування до 60 днів, і протягом цього періоду нараховуються проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою в п. 1.6. договорів (5%). З урахуванням п.п. 4.1., 4.2. договорів, пролонгація обумовлює складання оновлених графіків платежів.

Згідно із п. 4.2., у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості , кредитодавець починаючи з наступного дня після закінчення строку кредитування з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою , передбаченою в п. 1.6. договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан».

Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект кредитних договорів або інформація з посиланням на них є пропозицією ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення ТОВ «Мілоан» електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається ТОВ «Мілоан» електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277 . Після укладення кредитний договір розміщується в особистому кабінеті позичальника (п. 6.2 кредитного договору).

За змістом п. 6.3 кредитного договору позичальник, приймаючи пропозицію ТОВ «Мілоан» про укладення кредитного договору, також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т. ч. правилами та графіком розрахунків) договору в цілому та підтверджує, що він: ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов кредитного договору та правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору; не перебуває під впливом алкогольних, наркотичних, психотропних, токсичних речовин, здатний усвідомлювати значення своїх дій та управляти своїми вчинками; на момент підписання кредитного договору не існує ніяких обставин, які могли б негативно вплинути на платоспроможність позичальника та/або які створюють загрозу належному виконанню цього договору про які він не повідомив ТОВ «Мілоан» (судові справи, майнові вимоги третіх осіб тощо); вся інформація надана ТОВ «Мілоан», в т.ч. під час заповнення та відправлення заяви про надання кредиту, є повною, актуальною та достовірною; відповідає вимогам заявника, що встановлені розділом 2 правил надання фінансових кредитів (послуг) ТОВ «Мілоан», що розміщені на веб-сайті ТОВ «Мілоан» та є невід`ємною частиною цього договору.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитних договорів, які підписані власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Кредитний договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

Згідно з п. 7.1 кредитний договір, що складається з Правил та індивідуальної частини (з додатками № 1 та № 2) набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізнішедати, встановленої п. 1.4 договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року заборгованість відповідача за вказаним договором мала бути сплачена 26 вересня 2021 року в розмірі 8 250 грн. з яких: 5 000,00 грн. сума кредиту за договором, 2 250, 00 грн. проценти за користування кредитом, 1 000,00 грн. - комісія. Факт отримання кредитних коштів в сумі 5 000,00 грн. відповідачем підтверджується довідкою ТзОВ Фінансова компанія «Елаєнс» від 18 лютого 2022 року, копія якої міститься в матеріалах справи.

17 грудня 2021 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до умов якого ТзОВ «Мілоан» (первісний кредитор) відступило ТзОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) право грошової вимоги, в тому числі, до позичальника, за договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1

ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТзОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10 січня 2023 року, в тому числі за договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

З наданих позивачем розрахунків, в тому числі витягу з Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 10 січня 2023 року, вбачається, що станом на час звернення до суду відповідач має заборгованість перед позивачем за договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року в сумі 37 823, 75 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 4 750, 00 грн., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги 33 073, 75 грн. грн. (з яких позивач диспозитивно просить стягнути 30 073, 75 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 4 750, 00 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 24 523, 75 грн., заборгованість з комісії 800 грн.). Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1, 2 ст. 1046 ЦК України).

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

З досліджених матеріалів справи встановлено, що відповідачем була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний кредитний договір позики, розміщений на веб-сайті miloan.ua, шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором L18185, надісланим кредитором 27 серпня 2021 року у смс-повідомленні засобом зв`язку за номером телефону, який вказаний у довідці ТзОВ «Мілоан» про ідентифікацію, копію якої долучено до позовної заяви.

Такі дії сторін свідчать про укладення договору з дотриманням встановленої Законом України «Про електронну комерцію» форми правочину.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику.

Приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено, що відповідачем було порушено свої зобов`язання перед позивачем за умовами кредитного договору.

Водночас, суд не погоджується із заявленою позивачем до стягнення з відповідача сумою заборгованості останнього у розмірі 30 073, 75 грн. з таких підстав.

Як вбачається з умов пунктів 1.3, 1.4. договору про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, кредит надається строком на 30 днів з 27 серпня 2021 року (строк кредитування), термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 26 вересня 2021 року.

Відповідно до п. 2.3.1.2 договору про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору.

Однак, в порядку ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України позивачем не надано суду доказів пролонгації строку кредитування, зокрема, доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п. п. 4.1, 4.2 договору про споживчий кредит № 100982970. Крім того, наведені умови кредитного договору є суперечливими, оскільки пунктами 1.3, 1.4 цього кредитного договору чітко визначено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит та проценти за користування кредитом 26 вересня 2021 року, але не вказано іншої умови, зокрема, «або в іншу дату, що визначається після здійснення автоматичного продовження строку дії кредиту у порядку, передбаченому п. 2.3.1.2 цього договору».

Таким чином, за умовами договору про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року сторони погодили строк його дії до 26 вересня 2021 року, тому саме із зазначеної дати, кредитодавець ТОВ «Мілоан» не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

З відомостей про щоденні нарахування та погашення судом установлено, що після закінчення строку дії договору про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, позивачем, а також новим кредитором ТзОВ «Вердикт Капітал» нараховувалися проценти згідно п. 1.6, 2.3.1.2 договору, тобто після закінчення строку дії договору.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ст. 1050 ЦК України.

Відтак, суд вважає безпідставним нарахування процентів після спливу терміну кредитування, передбаченого п.п. 1.3, 1.4 договору про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, оскільки останнім днем повного повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та комісії сторони договору встановили 26 вересня 2021 року. Аналогічні положення щодо строку кредитування містяться і в Додатках № 1 та № 2 до договору.

Разом з цим частиною 1 статті 1050 ЦК України визначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.1 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тобто даною нормою закону передбачено можливість стягнення процентів, за порушення зобов`язання, розмір яких встановлено законом - 3% річних або договором.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини друга та третя статті 6 ЦК України).

Оскільки, право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (в тому числі, за прострочення заборгованості) припиняється, тому відповідальність за порушення грошового зобов`язання настає у розмірі встановленому законом, а саме ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто на рівні 3 % річних.

Позивач же в свою чергу не заявляв такої вимоги про стягнення заборгованості, виходячи з розміру, визначеного законом, відповідного розрахунку вказаної заборгованості суду не надавав, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд не може вийти за межі позовних вимог.

Враховуючи наведене, суд вважає обґрунтованим нарахування відсотків за користування кредитом у відповідності до погодженого графіку платежу (додаток №1 до договору про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року,) та відомостей про щоденні нарахування та погашення за договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року (а.с. 14-15), у розмірі 2 137,50 грн. (71, 25*30), що разом із сумою заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 750, 00 грн. (5 000, 00 - 250) становитиме 6 887, 50 грн.

Щодо вимоги ТзОВ "Коллект Центр" про стягнення з відповідача заборгованості з комісії у розмірі 800 грн., то суд зазначає, що як вбачається з наявного в матеріалах справи Витягу з Додатку № 3 до Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 10 січня 2023 року, укладеного між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Вердикт Капітал», позивачем набуто право вимоги до відповідача виключно в частині суми заборгованості за основним зобов`язанням (тіла боргу) та суми заборгованості за нарахованими процентами. При цьому, як вбачається з колонки «сума заборгованості за нарахованими комісіями», така зазначена «0, 00 грн.».

Таким чином, позов слід задовольнити частково в сумі 6 887, 50 грн., з яких 4 750, 00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 2 137,50 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Позивачем при поданні позову понесено судові витрати зі сплати судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2 684, 00 грн. а також сплачено витрати на правову допомогу у розмірі 13 000 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року; прас-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів № 03-01/2023 р. від 03 січня 2023 року; платіжну інструкцію № від 09 листопада 2024 року на суму 52 000, 00 грн.; заявку на надання юридичної допомоги № 241 від 04 листопада.2023 року; витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08 листопада 2023 року.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Відтак, у відповідності до положень ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 30 073, 75 грн. заборгованості, в той же час суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 6 887, 50грн., а тому суд дійшов висновку, що із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 614, 69 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 977, 26 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 265 ЦПК України, ст.ст. 526, 1049-1054 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" 6 887 (шість тисяч вісімсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок заборгованості за договором про споживчий кредит № 100982970 від 27 серпня 2021 року, з яких:

- 4 750 (чотири тисячі сімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту,

- 2 137 (дві тисячі сто тридцять сім) гривень 50 копійок - заборгованість за процентами за користування кредитом.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" 614 (шістсот чотирнадцять) гривень 69 копійок судового збору.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" 2 977 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят сім) гривень 26 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»; місцезнаходження: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс. 306, код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 44276926.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Головуючий суддя В. Я. Курницька