справа № 462/1153/24
УХВАЛА

15 лютого 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення та визнання право власності, -

встановила:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Попельчук С.О., 13.02.2024 року звернулася до суду із зустрічною позовною заявою, в якій просить припинити право власності ОСОБА_2 на 7/50 ідеальних частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 7/50 ідеальних частин будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а також стягнути судові витрати.

Розглянувши зустрічну позовну заяву та додані матеріали, суд дійшов висновку про необхідність залишення такої без руху.

У відповідності до п. 3, 8, 9 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» № 20 від 22.12.1995 р. зі змінами та доповненнями від 25.05.1998 р. визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості (абз. 4 п. 6 Постанови Пленуму ВС України № 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»).

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 лютого 2019 року у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18). Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом необхідно розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19, провадження № 12-36гс20.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно із ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (не менше 1211,20 грн та не більше 15140,00 грн), а за подання до суду позовної вимоги немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір, що становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,20 грн).

Водночас, згідно із ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

З квитанції про сплату судового збору вбачається, що такий сплачений позивачем в сумі 2422 грн 40 коп., з яких 1211,20 грн за вимогу майнового характеру, та 1211,20 грн за вимогу немайнового характеру, однак наведене не відповідає вимогам законодавства.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовна заява не містить ціни позову, а також не додано доказів сплати позивачем судового збору за вимогу майнового характеру у визначеному законодавством розмірі із врахуванням ціни позову (за вирахуванням сплаченої суми у 1211,20 грн).

Також матеріали позовної заяви не містятьклопотання про відстрочення чи розстрочення сплати судового збору або ж звільнення позивача від його сплати.

Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову станом на дату подання позовної заяви, яка повинна відповідати дійсній /ринковій/ вартості майна, надати підтверджуючі цьому документи, а також сплатити судовий збір у розмірі, визначеному у ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», про що надати суду підтверджуючий документ.

Суд звертає увагу позивача, при усуненні недоліків поданої позовної заяви слід дотримуватися вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, а саме позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що позовна заява подана без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, то таку слід залишити без руху і надати позивачу строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали, для усунення вказаних недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст.175,176, 185, 259-261 ЦПК України, суддя-

постановила:

зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення та визнання право власності залишити без руху.

Надати позивачу для усунення недоліків строк протягом 5 (п`яти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу, для відома та виконання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.Д. Іванюк