Справа № 358/18/16-ц Провадження № 2/358/10/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Тітова М.Б.

за участю:

секретаря судового засідання Зеленько О.Д.,

представника позивача Цибульського В.В. ,

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

12 січня 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до Богуславського районного суду Київської області з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 50010749 від 04.11.2013 року в розмірі 747179,15 гривень.

30 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості, яка утворилась станом на 25.01.2017 року за кредитним договором від 04.11.2013 року у розмірі 472950,62 грн. (що становить 420765,29 грн. - сума неповернутого кредиту та 52185,33 грн. - проценти за користування кредитом), штраф у розмірі 35089,85 грн., 3% річних у розмірі 5786,79 грн., інфляційні витрати у розмірі 8540,04 грн. та збитки у розмірі 123628,59 грн., а всього 645895,89 грн.

На підставу своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № 50010749 від 04.11.2013 року, ТОВ «Порше Мобіліті» був наданий ОСОБА_2 кредит в розмірі 233932,35 грн., що еквівалентно на дату укладання Договору 28 544,00 доларів США, строком на 60 місяців, для придбання автомобіля марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб. см., рік випуску 2013. Крім того, між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду (надалі текстом - «Додаткова угода») до Кредитного договору №50010749 від 04.11.2013 відповідно до якої сторони домовились змінити строк договору, викладений в розділі «Основні умови кредиту», виклавши в наступній редакції «Строк кредиту: 84 місяців».

В свою чергу, керуючись п. 1.6. Умов кредитування, в якому вказано про те, що виконання зобов`язання за договором забезпечується заставою, між Сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу №50010749 від 06.11.2013 р. (далі за текстом «Договір застави»), за яким для забезпечення виконання зобов`язань за Договором Відповідачем було передано у заставу транспортний засіб модель VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб. см, рік випуску 2013, реєстраційний номер - НОМЕР_2 (надалі за текстом -«Предмет застави»).

Крім того, між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду (надалі за текстом - «Додаткова угода») до Договору застави транспортного засобу №50010749 від 06.11.2013 р, відповідно до якої сторони домовились змінити строк повернення кредиту не пізніше 84 місяців з дати надання кредиту.

На порушення загальних умов кредитування ОСОБА_2 не виконав зобов`язання за кредитним договором щодо сплати щомісячних платежів, в зв`язку з чим ТОВ «Порше Мобіліті» направило відповідачу вимогу щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором № 50010749 від 16.07.2015 року з вимогою повернути суму Кредиту, що підтверджується Рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення виплату поштового переказу № 258, проте, конверт у якому направлялась дана Вимога, повернувся на адресу Позивача з відміткою «за закінченням терміну зберігання» .

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що Відповідач зобов`язаний повернути Позивачу в повному обсязі Суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником.

Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення.

З огляду на вищевикладене, терміном повернення суми Кредиту є 19 серпня 2015 року.

Однак, у встановлені строки Відповідач не повернув Кредит та не сплатив заборгованість.

У зв`язку з невиконанням умов Договору Відповідачем, Позивач був вимушений скористатися своїм правом відповідно до Договору і чинного законодавства та почати процедуру звернення стягнення на Предмет застави у примусовому порядку та процесу повернення заборгованості за Договором Відповідачем.

09 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хижняк А.М. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на Предмет застави №1303.

15.09.2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження щодо примусового звернення стягнення з Відповідача на користь Позивача Предмета застави на підставі виконавчого напису нотаріуса №1303 від 09.09.2015 року.

26.07.2016 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Бучанського міського управління юстиції було складено акт опису та арешту майна боржника.

За результатами реалізації предмета застави Позивач отримав кошти у розмірі 427 313,72 грн., що підтверджується кредитовим повідомленням від 21.10.2016 року.

Станом на дату підготовки заяви про зменшення позовних вимог, із врахуванням коштів, які були отримані внаслідок перерахування Позивачеві в процесі здійснення виконавчого провадження, сума Кредиту за Договором, яка підлягає поверненню, становить еквівалент в гривні 15 459, 65 дол. США (пояснення щодо порядку зарахування коштів відповідно до п, 1,7. Договору додаються до даної заяви).

Курс ПАТ «Креді Агріколь Банк», що передує дню підготовки заяви про зменшення розміру позовних вимог, складав 27,217 грн. за 1 долар США, отже, сума Кредиту, яка підлягає поверненню становить: 15 459,65* 27,217 = 420 765,29 грн.

Згідно із умовами Договору, процентна ставка становить 9, 9 %.

Виходячи з того, що сума Кредиту становить 420765,29 грн., кількість днів прострочення сплати суми Кредиту (строк користування Кредитом) становить 451 днів, розмір процентів за користування кредитними коштами розраховується наступним чином та становить:

Екв. 15 459, 65*9,9%*451/360 = Екв. 1 917, 38 *27, 217= 52 185, 33 грн. - розмір процентів за користування Кредитом.

Отже, загальна сума невиконаних грошових зобов`язань Відповідача щодо повернення суми Кредиту та процентів за користування Кредитом за Договором становить 472 950, 62 грн.

Відповідно до п. 8.4. Договору, у випадку порушення Відповідачем вимог п. 5.5. Договору, включаючи, але не обмежуючись випадками несплати Відповідачем сум страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, Відповідач сплачує на вимогу Позивача штраф в розмірі 15% від Суми кредиту.

Оскільки Відповідачем було порушено п. 5.5 умов Договору, Відповідач повинен сплатити штраф в розмірі 15% від Суми кредиту.

Виходячи з того, що Сума Кредиту складає 233 932, 35 грн., розмір штрафних санкцій розраховується наступним чином та становить: 233 932,35 грн.* 15% = 35 089,85 грн.

Щодо відповідальності Відповідача за невиконання грошових зобов`язань відповідно до Договору згідно із ст. 625 ЦК України, то боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Отже, загальна сума 3 % річних, що підлягає сплаті через невиконання Відповідачем грошових зобов`язань за цим Договором складає 5786,79 грн., загальна сума втрат від інфляційних процесів, що підлягає сплаті через невиконання Відповідачем грошових зобов`язань за цим Договором складає 8 540,04 грн.

Щодо збитків, завданих Позивачу у зв`язку із порушенням Відповідачем своїх зобов`язань за Договором, то згідно із ч. 3. ст. 22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно п. 6.3. Договору у разі неналежного виконання Відповідачем зобов`язань за Договором, Позивач має право вживати необхідних, на його розсуд, заходів для забезпечення прав Позивача, в тому числі, але не виключно, направляти повідомлення, іншим чином контактувати з Відповідачем. Витрати Позивача на такі дії підлягають відшкодуванню Відповідачем у повному обсязі.

Відповідно до п. 8.5. Договору збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням Договору, повинні бути відшкодовані винною Стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

В ході здійснення виконавчого провадження, за сприяння спеціалізованих організацій, 21.10.2016 р. було перераховано на користь Позивача 427 313,72 грн.

Позивач, використавши всі можливі засоби щодо повернення заборгованості (переговори з Відповідачем, вимоги щодо сплати заборгованості) був вимушений скористатися своїм правом відповідно до Договору і чинного законодавства повернути суму заборгованості за Договором в судовому порядку. При цьому, зважаючи на характер господарської діяльності Позивача та економічну спеціалізацію на ринку, Позивач звернувся до спеціалізованої організації, а саме до ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до Кредитного договору, до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для вчинення виконавчого напису нотаріуса, супроводження виконавчого провадження, ТОВ «Автосоюз» з метою відповідального зберігання вилученого предмета застави, та ТОВ «Юридична фірма Вернер» для підготовки позовної заяви та представництва інтересів Позивача у суді.

Таким чином, після отримання грошових коштів у розмірі 427 313,72 грн. та зарахування їх в погашення заборгованості відповідно до черговості, встановленої п. 1.7 Договору, Відповідачем залишаються невідшкодованими витрати, понесені у зв`язку з неналежним виконанням умов Договору, у розмірі 102940, 48 грн. без ПДВ.

Дана сума грошових коштів має бути компенсована Позивачу з урахуванням податку на додану вартість, а саме в розмірі 123 528, 59 грн., оскільки ТОВ «Порше Мобіліті» є платником податку на додану вартість відповідно до вимог чинного законодавства України.

Ураховуючи викладене, ТОВ «Порше Мобіліті» просить суд стягнути з відповідача, основну суму заборгованості за Кредитним договором № 50010749 від 04.11.2013 року у розмірі 472950,62 грн., штраф у розмірі 35089,85 грн., 3% річних у розмірі 5786,79 грн., інфляційні втрати у розмірі 8 540, 04 грн., збитки у розмірі 123528, 59 грн., а загалом - 645895,89 грн.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області Корбута В.М. від 25.01.2016 провадження у зазначеній справі було відкрито та призначено попереднє судове засідання.

18.02.2016 ухвалою суду справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.

15.04.2016 клопотання представника відповідача задоволено, провадження по справі зупинено та призначено судово-бухгалтерську експертизу.

Ухвалою від 12.06.2016 провадження відновлено та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Після заперечення відповідача, який просив відмовити у задоволенні позову, позивач 30.01.2017 року звернувся до суду із заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості, яка утворилась станом на 25.01.2017 року за кредитним договором від 04.11.2013 року у розмірі 472950,62 грн. штраф у розмірі 35089,85 грн., 3% річних у розмірі 5786,79 грн., інфляційні витрати у розмірі 8540,04 грн. та збитки у розмірі 123628,59 грн., а всього 645895,89 грн.

31.03.2017 за клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 провадження по справі зупинено та призначено судово-бухгалтерську експертизу.

17.07.2018 отримано висновок експерта №2549 від 06.07.2018.

18.07.2018 провадження відновлено та справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою суду від 10.09.2019 клопотання представника відповідача ОСОБА_3 задоволено та призначено по справі додаткову судово - економічну експертизу. Провадження по справі зупинено.

30.01.2020 провадження по справі відновлено та призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 03.12.2020 № 94, суддя Богуславського районного суду Київської області ОСОБА_4 звільнений з посади судді у відставку.

Згідно розпорядження керівника апарату суду від 11 грудня 2020 року № 133, в зв`язку із закінченням терміну повноважень судді Корбута В.М., 11 грудня 2020 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і зазначена справа отримана головуючим суддею Тітовим М.Б.

14.01.2021 суддею Тітовим М.Б. прийнято до свого провадження цивільну справу за позовною заявою ТОВ «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, призначено справу до судового розгляду.

В ході розгляду даної справи представником відповідача ОСОБА_5 було подано клопотання про призначення по справі додаткової судової бухгалтерської експертизи з метою визначення правильності нарахованого позивачем розміру заборгованості (суми простроченого кредиту, відсотків за користування кредитом, суми штрафу, індексу інфляції за простроченим кредитом) та розміру збитків.

Ухвалою суду від 02.09.2022 клопотання представника відповідача ОСОБА_5 задоволено та призначено по справі додаткову судово - бухгалтерську експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження по справі зупинено відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 252 ЦПК України.

11.01.2023 від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшло клопотання експерта Ірини Музиченко про надання додаткових матеріалів для подальшого проведення судової експертизи.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 13.01.2023 провадження у справі було поновлено, у зв`язку вирішенні ряду питань за клопотанням судового експерта Ірини Музиченко про надання додаткових матеріалів для подальшого проведення додаткової судової бухгалтерської експертизи.

Під час проведення судового засідання представник позивача ОСОБА_6 подала до суду детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №50010749 за період з січня 2014 року по червень 2015 року та пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України з детальним розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №50010749 за період з грудня 2013 року по червень 2015 року.

Ухвалою суду від 06.04.2023 вирішено надані стороною позивача детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №50010749 за період з січня 2014 року по червень 2015 року та пояснення в порядку ст. 43 ЦПК України України з детальним розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №50010749 за період з грудня 2013 року по червень 2015 року, направити експерту Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Ірині Музиченко. Провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором, зупинено на час проведення додаткової судової бухгалтерської експертизи.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 07.08.2023 провадження у справі було поновлено, у зв`язку з надходженням до суду висновку додаткової судової бухгалтерської експертизи.

Під час судового розгляду справи представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обгрунтування позовних вимог, які викладені у заяві про зменшення розміру позовних вимог від 30.01.2017.

Представник відповідача Вишнівський І.А. під час судового розгляду справи позов не визнав, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні та не надані (на клопотання) документи бухгалтерського обліку ТОВ «Порше Мобіліті», а саме облікові відомості по рахунках, які відображають облік здійснених операцій за кредитним договором № 500 107 49 від 04.11.2013. Крім того, відсутній будь-який розрахунок заборгованості за кредитним договором № 500 107 49 від 04.11.2013, станом на 25.01.2017 з відображенням усіх здійснених операцій та нарахувань по кредитному договору за період з 04.11.2013 по 25.11.2017. Відсутні відомості щодо руху коштів по рахунках передбачених кредитним договором, які відображають зарахування та облік сплачених коштів позичальником. Відтак, неможливо встановити чи відповідає розрахунок заборгованості станом на 25.01.2017 умовам кредитного договору, документам бухгалтерського обліку ТОВ «Порше Мобіліті» та розрахунковим документам. Окрім того, представник відповідача зазначає, що ТОВ «Порше Мобіліті» у позовній заяві акцентує увагу про заявлення вимог про відшкодування не сум витрат на оплату правової допомоги, стягнення якої відбувається в межах процесуального кодексу за результатами розгляду справи, а саме реальних понесених збитків, пов`язаних із наданням правової допомоги, непов`язаної з наданням послуг щодо стягнення боргу. А, отже за змістом позовної заяви позивач ототожнює розмір майнової шкоди із витратами на оплату правової допомоги за договором про надання правової допомоги укладеним між ТОВ «Юридична компанія Тріпл Сі» позивачем та ТОВ «Юридична фірма Вернер», перелік послуг яких зазначено в акті та відповідно до якого позивач перерахував плату за консультаційні послуги (123 528,59 грн.). Натомість процесуальним законодавством встановлено вичерпний перелік видів судових витрат, до яких належить судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи. Так, відповідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи належать витрати, зокрема на професійну правову допомогу. Тому, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді певної справи у суді і такі відшкодовуються в порядку передбаченому відповідним процесуальним Законом. Відтак, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги не можна визнати збитками чи шкодою в розумінні положень цивільного законодавства України і вони не можуть бути стягнуті за позовною заявою в іншому провадженні.

Враховуючи вищенаведене та аналізуючи надані докази і даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

04 листопада 2013 року між ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» та ОСОБА_2 укладено договір № 50010749, відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати ОСОБА_2 кредит в розмірі 233932,35 грн., строком на 60 місяців, для придбання автомобіля марки VW, модель Passat B7, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб. см, рік випуску 2013.

Крім того, між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду (надалі текстом - «Додаткова угода») до Кредитного договору №50010749 від 04.11.2013 відповідно до якої сторони домовились змінити строк договору, викладений в розділі «Основні умови кредиту», виклавши в наступній редакції «Строк кредиту: 84 місяців».

Згідно з пунктом 1.6 Умов кредитування, виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечено заставою майна. Так, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Сторонами був укладений Договір застави транспортного засобу №50010749 від 06.11.2013 р. (далі за текстом «Договір застави»), за яким для забезпечення виконання зобов`язань за Договором Відповідачем було передано у заставу транспортний засіб модель VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб. см, рік випуску 2013, реєстраційний номер - НОМЕР_2 (надалі за текстом -«Предмет застави»).

Крім того, між Позивачем та Відповідачем було укладено Додаткову угоду (надалі за текстом - «Додаткова угода») до Договору застави транспортного засобу №50010749 від 06.11.2013 р, відповідно до якої сторони домовились змінити строк повернення кредиту не пізніше 84 місяців з дати надання кредиту.

Відповідач передав у заставу Позивачу Автомобіль з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

Згідно з п. 1.4.2. та пп. 2.4, 2.5 Умов кредитування, повернення Кредиту та процентів за його використання здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені Графіком погашення кредиту по Договору не пізніше 15-го числа кожного місяця на підставі рахунку виставленого Позивачем. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіку погашення кредиту.

Відповідно до п. 3.2.1. Умов кредитування, у випадку порушення Відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (або його частини) з повернення Кредиту та Додаткового кредиту відповідно до Графіку погашення кредиту та/або сплати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 (один) календарний місяць Позивач мав право визнати термін повернення Кредиту таким, що настав.

Позичальник своїх зобов`язань не виконував і станом на час звернення позивача з позовом до суду його борг по нарахованому кредитному договору згідно розрахунку Позивача становив 747 179,15 грн.

30 січня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» звернулось до суду з заявою про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача основну суму заборгованості, яка утворилась станом на 25.01.2017 року за кредитним договором від 04.11.2013 року у розмірі 472950,62 грн. (що становить 420765,29 грн. - сума неповернутого кредиту та 52185,33 грн. - проценти за користування кредитом), штраф у розмірі 35089,85 грн., 3% річних у розмірі 5786,79 грн., інфляційні витрати у розмірі 8540,04 грн. та збитки у розмірі 123628,59 грн., а всього 645895,89 грн.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтями 77, 78 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спірні правовідносини регулюються наступними нормами матеріального права:

- ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, за якими одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк;

- ст.625 ЦК України, за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом;

- ст.1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки;

- ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки відповідач ОСОБА_2 добровільно взятих на себе зобов`язань по сплаті позивачеві кредитних коштів та відсотків за користування ними відповідно до кредитного договору не виконував і станом на 25.01.2017 року у нього виникла заборгованість по кредитному договору, що є підставою для часткового задоволення вимог позивача.

Висновки суду підтверджуються такими доказами:

-кредитним договором №50010749 від 04.11.2013р., відповідно до якого ТОВ «Порше Мобіліті» був наданий ОСОБА_2 кредит в розмірі 233932,35 грн., строком на 60 місяців, для придбання автомобіля марки VW, модель модель VOLKSWAGEN PASSAT 1.8, кузов № НОМЕР_1 , об`єм двигуна 1798 куб. см, рік випуску 2013 (а.с.15 Том 2);

- графіком погашення кредиту №50010749 від 04.11.2013 (а.с.16-18 Том 2);

- додатком до Кредитного договору №50010749 від 04.11.2013 (Загальні умови кредитування) (а.с.19-26 Том 2);

- додатковою угодою до Кредитного договору №50010749 від 04.11.2013 (Змінено строк кредиту до 84 місяців) (а.с.28 Том 2);

- графіком погашення кредиту №50010749 від 04.11.2013 (а.с.29-32 Том 2);

- договором застави транспортного засобу №50010749 від 06.11.2013, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каліушко І.А. та зареєстрований в реєстрі за №1030, за умовами якого Відповідач передав у заставу автомобіль (а.с.33-36 Том 2);

- Додатковою угодою до договору застави транспортного засобу №50010749 від 06.11.2013, нотаріально посвідченої приватним нотаріусом КМНО Каліушко І.А. та зареєстрований в реєстрі за №310 (а.с.37-38 Том 2);

- договором № 1131360/2013 купівлі-продажу автомобіля від 12.10.2013 р. (а.с.39-41);

- зведеною обліковою випискою з рахунку клієнта ОСОБА_2 від 22.12.2015 (а.с. 59-60 Том 2);

- платіжним дорученням № 50004986 від 07.11.2013, відповідно до якого ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» перерахував ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна» 233932,35 оплату за авто (а.с.61 том2);

- розрахунком суми заборгованості згідно кредитного договору від 22.12.2015 (а.с.62 том2);

- інформацією про курс валют від 21.12.2015 (а.с.63 том2);

- рахунком-фактурою № 00249272 від 06.03.2015 р. (а.с.64 том2);

- рахунком-фактурою № 00255880 від 06.04.2015 р. (а.с.65 том2);

- рахунком-фактурою № 00262495 від 06.05.2015 р. (а.с.66 том2);

- рахунком-фактурою № 00267771 від 04.06.2015 р. (а.с.67 том2);

- рахунком-фактурою № 00272797 від 03.07.2015 р. (а.с.68 том2);

- рахунком-фактурою № 00278169 від 03.08.2015 р. (а.с.69 том2);

- рахунком-фактурою № 00283168 від 02.09.2015 р. (а.с.70 том2);

- рахунком-фактурою № 00288190 від 05.10.2015 р. (а.с.71 том2);

- рахунком-фактурою № 00293589 від 02.11.2015 р. (а.с.72 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 04.03.2015 р. (а.с.73 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 18.03.2015 р. (а.с.74 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 03.04.2015 р. (а.с.75 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 17.04.2015 р. (а.с.76 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 05.05.2015 р. (а.с.77 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 19.05.2015 р. (а.с.78 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 03.06.2015 р. (а.с.79 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 17.06.2015 р. (а.с.80 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 03.07.2015 р. (а.с.81 том2);

- листом щодо сплати заборгованості від 16.07.2015 р. (а.с.82 том2);

- рахунком-фактурою № 00251274 від 18.03.2015 р. (а.с.83 том2);

- рахунком-фактурою № 00253170 від 03.04.2015 р. (а.с.84 том2);

- рахунком-фактурою № 00257685 від 17.04.2015 р. (а.с.85 том2);

- рахунком-фактурою № 00259191 від 05.05.2015 р. (а.с.86 том2);

- рахунком-фактурою № 00263659 від 19.05.2015 р. (а.с.87 том2);

- рахунком-фактурою № 00265054 від 03.06.2015 р. (а.с.88 том2);

- рахунком-фактурою № 00269541 від 17.06.2015 р. (а.с.89 том2);

- рахунком-фактурою № 00274097 від 03.07.2015 р. (а.с.90 том2);

- рахунком-фактурою № 00275139 від 16.07.2015 р. (а.с.91 том2);

- рахунком-фактурою № 00298949 від 08.12.2015 р. (а.с.92 том2);

- детальним розрахунком заборгованості кредитним договором №50010749 від 04.11.2013 року за період з січня 2014 року по червень 2015 року (а.с. 2-5 том 6).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судово-економічної експертизи № 2549 від 06.07.2018р. (а.с. 156-186 том 4):

1. В результаті проведеного дослідження в частині арифметичних розрахунків, виходячи наданих документів та умов на момент укладення Кредитного договору №50010749 від 04.11.2013р. встановлена сукупна вартість кредиту в процентному та грошовому виразі складає (докладно див. дослідну частину та Додаток 1 та 2 експертизи):

- сукупна вартість кредиту в процентному значенні становить 29,01% (докладно див. кол.7 Додатків 1 та 2 експертизи);

- сукупна вартість кредиту у грошовому виразі складає 168137.23 грн. (20515,80 дол.США). (докладно див. кол.8 Додатків 1 та 2 експертизи).

2. В межах наявних документів, зміни у витратах Позичальника, що не пов`язані зі зміною процентної ставки згідно умов викладених у додатку «Графік погашення кредиту» та п. 1.3.1. Загальних умов кредитування до Кредитного договору №50010749 від 04.11.2013р. документально підтверджуються (докладно див. дослідну частину та Додаток 3 експертизи):

- рахунками-фактури ТОВ «Порше Мобіліті» за Кредитним договором №50010749 від 04.11.2013р.;

- платіжними документами щодо сплати коштів ОСОБА_2 за Кредитним договором №50010749 від 04.11,2013р.;

- листами щодо сплати заборгованості за Кредитним договором №50010749 від 04.11.2013р.;

- зведеною обліковою випискою з рахунку клієнта ОСОБА_2 станом на 22.12.2015 р. за Кредитним договором №50010749 від 04.11.2013р. (Т.2. а.с.59-60).

3. В межах наданих на експертизу документів, не можливо встановити чи відповідає розрахунок заборгованості станом на 25.01.2017 р., умовам Кредитного договору №500010749 від 04.11.2013р., документам бухгалтерського обліку ТОВ «Порше Мобіліті» та розрахунковим документам, в зв`язку з наступним (докладно див. дослідну частину експертизи):

- в матеріалах справи відсутній (в т.ч. у відповідь на клопотання ТОВ «Порше Мобіліті» не наданий) розрахунок заборгованості за Кредитним договором №50010749 від 04.11.2013р. станом на 25.01.2017р. з відображенням усіх здійснених операцій та нарахувань по Кредитному договору №50010749 від 04.11.201.3р. за досліджуваний період (з 04.11.2013р. по 25.01.2017р.);

- в матеріалах справи відсутні (в т.ч. не надані у відповідь на клопотання) документи бухгалтерського обліку (облікові відомості по рахункам) ТОВ «Порше Мобіліті» та інші документи, які відображають повний обсяг здійснених операцій та нарахувань но Кредитному договору №50010749 від 04.11.2013р. за досліджуваний період (з 04.11.2013р. по 25.01.2017р.) та підтверджують наявність заборгованості (в т.ч. за креди том та процентами за користування кредитом) станом на 25.01.2017р.;

- в матеріалах справи відсутня інформація щодо курсу долара СІНА, що застосований для конвертації платежів за договором у виставлених ТОВ «Порше Мобіліті» рахунках-фактури;

- в результаті арифметичного перерахунку заборгованості за Кредитним договором № 50010749 від 04.11.2013р. » (Т.2. а.с. 143-144) та у «Заяві про зменшення розміру позовних вимог» ТОВ «Порше Мобіліті» від 25.01.2017р. (Т.2. а.с. 133-142) встановлено, що метод для нарахування процентів та кількість днів за які нараховані проценти, не узгоджуються з умовами п.2.4. кредитного договору та фактичному періоду розрахунку, внаслідок чого нараховану заборгованість за процентами штучно збільшено. Крім того, не можливо, встановити розміри нарахованих процентів та дослідити обгрунтованість здійснених нарахувань по процентах, відповідно умов п. 1.3.1 кредитного договору.

4. В межах наявних матеріалів, на виконання умов Кредитного договору №50010749 від 04.11.2013р. за період з 04.11.2013р. по 21.10.2016р. Позичальником сплачено загальну суму грошових коштів (в т.ч. за рахунок стягнення транспортного засобу) у розмірі 534011,33 грн. з

яких: сума погашення відповідно наявних платіжних документів складає 106797,61 грн. (див. кол.12 Додатку 4 експертизи): сума коштів від продажу транспортного засобу складає 427213,72 грн. (див.Т.1. а.с.153).

Згідно висновку експерта за результатами проведення додаткової судової бухгалтерської експертизи у цивільній справі № 358/18/16-ц № 25758-72 від 20.06.2023 (а.с.16-27 том.6) :

1.Враховуючи те, що на дослідження не надані банківські виписки ТОВ «Порше Мобіліті» з відображенням операцій з погашення кредиту, згідно наданих на дослідження документів підтвердити документально основну суму боргу за кредитним договором №500010749 від 04.11.2013, зазначену в заяві про зменшення позовних вимог, на день розгляду справи, тобто станом на 11.06.2021 не видається за можливе.

2.Враховуючи відповідь на перше питання, згідно наданих на дослідження документів підтвердити документально розмір штрафу за кредитним договором №500010749 від 04.11.2013, зазначений в заяві про зменшення позовних вимог, на день розгляду справи, тобто станом на 11.06.2021 не видається за можливе.

3.Враховуючи відповідь на перше питання, згідно наданих на дослідження документів підтвердити документально розмір 3% річних за кредитним договором №500010749 від 04.11.2013, зазначений в заяві про зменшення позовних вимог, на 11.06.2021 не видається за можливе.

4. Враховуючи відповідь на перше питання, згідно наданих на дослідження документів підтвердити документально розмір інфляційних витрат за кредитним договором №500010749 від 04.11.2013, зазначений в заяві про зменшення позовних вимог, на день розгляду справи, тобто станом на 11.06.2021 не видається за можливе.

5.Питання: чи є заявлені до стягнення суми витрат збитками (були необхідними для відновлення свого порушеного права та перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням умов кредитного договору) не відноситься до компетенції експерта-економіста.

Наданими на дослідження документами підтверджуються зазначені в Заяві про зменшення розміру позовних вимог витрати на суму 3216,00 грн з ПДВ та на суму 54275,49 грн без ПДВ.

В той же час, наявність кредитної заборгованості відповідача перед позивачем доведено банківським розрахунком та наданими вищевказаними доказами, який в ході судового розгляду не був спростований.

Слід відмітити, що не дивлячись на призначення судом судово-економічної експертизи, яка не спростувала наявний у справі банківський розрахунок, відповідач також не надав суду власний розрахунок заборгованості, а лише послався на неправильність розрахунку банку, що свідчить про те, що його твердження ґрунтуються на припущеннях.

Саме до аналогічного висновку при вирішенні тотожного спору дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 25 квітня 2018 року в справі №401/9687/12, в якій зазначив, що факт наявності заборгованості був заперечений висновком судово-економічної експертизи, однак такі доводи були відхилені судом, « оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а не висновком експертизи, який оцінюється на рівні з іншими доказами та не має для суду наперед встановленого значення…»

У зв`язку з тим, що відповідач не виконував умови кредитного договору і не повернув позивачу отриману суму тіла кредиту, то заборгованість з тіла кредиту сума якої доведена наявним у справі банківським розрахунком та вищевказаними доказами та становить 420765,29 гривень, слід стягнути з нього на користь позивача в примусовому порядку, у зв`язку із чим, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а позов в цій частині таким що підлягає задоволенню.

Заперечення відповідача проти позову в частині стягнення тіла кредиту суд вважає безпідставними, у зв`язку із чим вони підлягають відхиленню.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» зазначається про те, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті… Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватися публічний контроль здійснення правосуддя, а в рішенні Європейського суду у справі «Проніна проти України» наголошується, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може прийматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за кредитним договором і на спростування заборгованості, що була заявлена позивачем до стягнення.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі № 159/2146/15-ц (провадження № 61-20113св18) зазначено, що: «колегія суддів вважає безпідставними посилання апеляційного суду, як на законність підстави для відмови у задоволенні позову банку на недоведення суми заборгованості, оскільки заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини друга, третя статті 212 ЦПК України 2004 року). Встановивши факт існування між сторонами не виконаних позичальником кредитних зобов`язань, суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду не має сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Також, Верховний Суд у постановах від 03 липня 2019 року у справі № 204/2217/16-ц, від 30 жовтня 2019 року у справі №758/6565/16-ц вказав на те, що суд не позбавлений права і зобов`язаний при наявності кредитної заборгованості стягнути ту суму, яка є для суду доведеною, а не взагалі відмовляти у позові.

Отже, суд перевіривши надані до суду розрахунки позивача стосовно заборгованості, які викладено у заяві про зменшення позовних вимог, враховуючи надані до суду докази, а також те, що позичальник категорично заперечуючи проти наявності заборгованості перед кредитодавцем, детального контррозрахунку не надав до суду, також не спростував відсутність заборгованості відповідними доказами, які б підтверджували ту обставину, що відповідні платежі за кредитним договором було сплачено відповідачем з дотриманням строків щомісячних платежів, передбачених Графіком погашення кредиту, вбачає обґрунтованим розрахунок заборгованості загальної суми кредиту, що становить 420765,29 грн.

Щодо відсутності підстав включення в розмір заборгованості нарахованих позивачем процентів за користування кредитними коштами в розмірі 52185,33 грн. за кредитним договором, суд зауважує наступне.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Верховний Суд у постанові від 27 січня 2021 року у справі № 755/22611/14-ц та у постанові від 21 липня 2021 року у справі № 310/9979/15, висловив висновки, що факт неотримання боржником вимоги про дострокове виконання зобов`язання не впливає на обчислення нового строку виконання основного зобов`язання, оскільки саме по собі направлення вимоги, в якій вказано порядок і строк виконання зобов`язання свідчить про те, що банк реалізував своє право вимоги на дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, та в односторонньому порядку змінив умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Порше Мобіліті» направило відповідачу вимогу-повідомлення 16.07.2015 року, а тому відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування кредитом та використало своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася, а також сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно правових висновків, викладених у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі №444/9519/12 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, неприпустиме одночасне стягнення двох видів процентів різних за своєю правовою природою: процентів за користування грошовими коштами згідно ч. 2 статті 1048 і ч. 2 статті 1050 ЦК України та процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 статті 625 ЦК України, що має братися до уваги судами при вирішення спорів з Банками.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний правовий висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 та від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, від яких Верховний Суд не відступав та здійснив посилання у постанові від 15.03.2023 р. в справі №300/438/18.

Суд також не вбачає підстав для врахування до розміру заборгованості штрафу, відповідно до п.8.4 Загальних умов кредитування.

Так, згідно п.8.4 Загальних умов кредитування у випадку будь-якого порушення позичальником вимог статті 5.5 цього Кредитного договору, включаючи, але не обмежуючись випадками укладення позичальником договору страхування із страховою компанією, що не авторизована Компанією тощо позичальник сплачує на вимогу Компанії штраф в розмірі 15% від суми кредиту.

Зазначені у цій статті штрафні санкції підлягають сплаті Позичальником не пізніше ніж через 7 робочих днів з дня направлення відповідної вимоги Компанією, а у разі дострокового повернення кредиту та/або додаткового кредиту за рішенням Компанії - відповідно до статті 3.3. Якщо Позичальник не здійснить оплату протягом вказаного терміну з моменту отримання першої вимоги щодо сплати, Компанія надсилає в такий же спосіб другу платіжну вимогу щодо сплати, яка подовжує строк здійснення оплати ще на 8 робочих днів. Якщо Позичальник не здійснить оплату протягом вказаного терміну з моменту отримання другої вимоги щодо сплати, Компанія відповідно до статті 3.2 вимагатиме повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту достроково, а також погашення всієї суми заборгованості за Кредитним договором, про що повідомить у відповідній вимозі (повідомленні) про дострокове погашення Кредиту та/або додаткового кредиту та сплати заборгованості за Кредитним договором.

Збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням Кредитного договору, повинні бути відшкодовані Стороною в повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції (п.8.5 Загальних умов кредитування)

Оскільки відповідний розмір штрафу за договором може буди стягнуто з відповідача лише за наявності надсилання вимог на адресу боржника, що прямо передбачено умовами кредитного договору, однак відповідних доказів надсилання матеріали справи не містять, а тому штраф у розмірі 35 089,85 грн., є необґрунтованим та безпідставним.

Водночас, суд зауважує, що копії рахунків-фактур на погашення суми кредиту та процентів підставами для нарахування штрафних санкцій за п.8.3 бути не можуть, оскільки їх щомісячне направлення позичальнику передбачене п. 1.4.3 Загальних умов кредитування.

Щодо компенсаційних нарахувань за ст.625 ЦК України, суд зазначає наступе.

Згідно із ч. 2. ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Позивач вбачає, що загальна сума 3% річних, що підлягає сплаті через невиконання відповідачем грошових зобов`язань зі сплати щомісячних платежів по кредиту та повернення залишку суми кредиту, складає 5786,79 грн., а саме за період з 15.03.2015 по 21.10.2016, кількість днів прострочки 587, сума прострочення 7607,83 грн. - 3% річних = 763,05 грн.; за період з 15.04.2015 по 21.10.2016, кількість днів прострочки 556, сума прострочення 10768,17 грн. - 3% річних = 492,09 грн.; за період з 15.05.2015 по 21.10.2016, кількість днів прострочки 526, сума прострочення 9662,03 грн. - 3% річних = 417,72 грн.; за період з 15.06.2015 по 21.10.2016, кількість днів прострочки 494, сума прострочення 9633,16 грн. - 3% річних = 391,13 грн.; за період з 15.07.2015 по 21.10.2016, кількість днів прострочки 465, сума прострочення 9634,08 грн. - 3% річних = 368,21 грн.; за період з 22.10.2016 по 25.01.2017, кількість днів прострочки 97, сума прострочення 420765,29 грн. - 3% річних = 3354,59 грн.

Натомість, з матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Порше Мобіліті» направило відповідачу вимогу-повідомлення 16.07.2015 року, а тому відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінило умови основного зобов`язання щодо строку дії договору та порядку сплати процентів за користування кредитом та використало своє право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася, а також сплати процентів, належних відповідно до статті 1048 ЦК України, а тому право на отримання позивачем 3% річних виникає у нього з 16.07.2015 і до стягнення суд визначає суму 3% річних: 368,21 грн. + 3354,59 грн.= 3722,80 грн.

При цьому, суд вказує на те, що внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, тому право на стягнення 3 % річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Водночас, суд не вбачає правомірним врахування втрат від інфляційних процесів за порушення терміну оплати чергового платежу в повернення кредиту, враховуючи наступне.

Відповідно до умов кредитного договору та графіка погашення кредиту усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені відповідачем в національній грошовій одиниці гривні і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування, згідно з якою позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі.

Згідно зі статтею 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні.

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Разом з тим, положення частини другої статті 524 та частини другої статті 533 ЦК України допускають, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частина друга статті 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти, тому індексація у цьому випадку не застосовується (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року, справа №198/527/18-ц, зазначено, що норми ч.2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладено, суд вбачає нарахування індексу інфляції за ч.2 ст.625 ЦК України в даному випадку безпідставним, враховуючи, що умовами кредитного договору передбачено, що кошти підлягають сплаті відповідачем в гривнях з одночасним визначенням еквіваленту в іноземній валюті.

Також, суд вбачає, що нарахування позивачем збитків у розмірі 122328,59 грн., є безпідставним та таким, що не підлягає врахуванню до загального розміру заборгованості за кредитним договором, з урахуванням наступного.

Згідно п. 8.5 Загальних умов кредитування, збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції.

Поняття збитків визначено статтею 22 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Пунктами першим та другим статті 22 ЦК України визначено, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення особою свого порушеного права.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому, такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Верховний Суд у своїй постанові від 26.05.2022 р. у справі №205/6431/16 зазначив, що вказані ТОВ «Порше Мобіліті» витрати (витрати пов`язані зі зверненням до нотаріуса для вчинення виконавчого напису нотаріуса та у зв`язку з тим, що відповідач припинила сплачувати страхові платежі на користь страхової компанії) не відповідають ознакам збитків, що визначені частиною другою статті 22 ЦК України, та не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Як вбачається з матеріалів справи, витрати позивача у сумі 122328,59 грн. були понесені позивачем у зв`язку із зверненням ТОВ «Порше Мобіліті» до спеціалізованих організацій, а саме: до ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел.Ел.Сі.» для супроводження процесу стягнення заборгованості відповідно до Кредитного договору, до ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для вчинення виконавчого напису нотаріуса, супроводження виконавчого провадження, ТОВ «Юридична фірма Вернер» для підготовки позовної заяви та представництва інтересів Позивача у суді.

З урахуванням викладеного, суд не погоджується з твердженням представника позивача про те, що ТОВ «Порше Мобіліті» має підстави для врахування даної суми до заборгованості за кредитним договором, оскільки заявлені позивачем витрати не відповідають ознакам збитків, що визначені частиною другою статті 22 ЦК України.

Натомість суд враховує, що позивачем понесені збитки у сумі 1200 грн., а саме звернення до ТОВ «Автосоюз» з метою відповідального зберігання вилученого предмета застави, згідно договору відповідального зберігання від 30.12.2014.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд вбачає обґрунтованим наступний загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що складається з основної суми боргу 420765,29 грн, 3% річних в розмірі в розмірі 3722,80 грн. та збитків в розмірі 1200 гривень згідно договору відповідального зберігання від 30.12.2014.

З урахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81,82, 89, 95, 206, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. ст. 22, 524, 525, 526, 530, 610, 1048, 1050, 1054 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ТОВ «Порше мобіліті» задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальності «Порше Мобіліті» основну суму боргу 420765,29 грн., 3% річних в розмірі в розмірі 3722,80 грн. та збитки в розмірі 1200 гривень згідно договору відповідального зберігання від 30.12.2014., всього 425688 (чотириста двадцять п`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) гривень 09 коп.

В іншій частині заявлених позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий: суддя М. Б. Тітов