ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

22 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 728/3231/23

Головуючий у першій інстанції Лобода Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/460/24

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі:

головуючого-судді: Онищенко О.І.

суддів: Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.

Позивач: ОСОБА_1

Відповідач: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1

Розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування (суддя Лобода Н.В.), ухвалене у м. Бахмач,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 19 серпня 2022 року звернулась до поліції із заявою про злочин, відповідно до ч.2 ст.172 КК України, яка не була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розглянута відповідно до ЗУ «Про звернення громадян», в зв`язку з чим, на підставі ухвали слідчого судді, відомості за вказаною заявою були внесені до ЄРДР 24 листопада 2022 року за 0000275. Вважає, що слідчий у кримінальному провадженні не належно виконував свої службові обов`язки, і як наслідок передчасно приймав рішенням про закриття кримінального провадження, які ухвалами слідчого судді від 20 лютого 2023 року та від 26 вересня 2023 року були скасовані. Слідчий вчинив службову недбалість та неналежно виконав свої службові обов`язки через несумлінне ставлення до них, внаслідок чого приймав рішення про закриття кримінального провадження №0000275 від 24.11.2022. Проте, правовою підставою для відшкодування моральної шкоди вона вважає не факт скасування процесуальних рішень слідчого, а систематичне прийняття ним рішень про закриття кримінального провадження без належної перевірки заяви позивачки про кримінальне правопорушення, що свідчить про факт тривалої бездіяльності посадових осіб ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області та надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000275, що призвело до її моральних страждань, зумовлених необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неодноразовими зверненнями до слідчого судді, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, зверненням до адвоката, відсутністю захисту її прав як заявниці у кримінальному провадженні. Спричинену їй моральну шкоду Позивачка оцінює у 90000.00 грн. та просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 січня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області про стягнення моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю органів досудового розслідування відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що у даному конкретному випадку прийняття слідчим процесуальних рішень про закриття кримінального провадження не є безумовною підставою для висновку про порушення прав позивачки, а проведення досудового розслідування у межах визначеного законом строку, не зважаючи на прийняття слідчим двох постанов про закриття кримінального провадження, які були скасовані слідчим суддею, не може бути підставою для покладення на державу цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування позивачці моральної шкоди. Встановлені судом обставини у своїй сукупності не вказують на наявність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Вказує на те, що не погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову. Суд проявив надмірний формалізм взявши до уваги факт нестачі двох днів для спливу строку досудового розслідування на час відкриття провадження у справі. Вважає, що бездіяльністю відповідачів їй завдано моральної шкоди, оскільки з моменту звернення її з заявою про злочин перебуваючи у стані вагітності. Орган досудового розслідування неодноразово допускав порушення її прав як потерпілої та необґрунтовано закривав кримінальне провадження. Відтак, порушення її прав з боку відповідачів призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною 1 ст.368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

За нормами ст. 268 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі,в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про відшкодування шкоди на підставі статті 1173 ЦК України.

Зазначений висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18).

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт завдання цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18).

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди; протиправність діяння її заподіювача; наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіяювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, зокрема, чим підтверджується факт завдання позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони завдані, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює завдану йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зазначає, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення у справі «Stankov v. Bulgaria» (Станков проти Болгарії) від 12 липня 2007 року, заява № 68490/01).

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що «причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову».

Відповідно до частин першої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У даній справі з`ясуванню підлягає встановлення та доведення наявності усіх складових елементів цивільного правопорушення, насамперед спричинення позивачці моральної шкоди.

По справі встановлено, що 24 листопада 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне провадження 0000275 за ч.2 ст.172 КК України щодо порушення трудових прав ОСОБА_1 , згідно ухвали слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2022 року (а.с.11,12).

30 грудня 2022 року слідчим СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Ященко С.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження 0000275 від 24 листопада 2024 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, яка ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 20 лютого 2023 року (а.с.13,14-15).

15 вересня 2023 року слідчим СВ ВП №1 Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області Ященко С.О. винесено постанову про закриття кримінального провадження 0000275 від 24 листопада 2024 року у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, яка ухвалою слідчого судді Бахмацького районного суду Чернігівської області від 26 вересня 2023 року (а.с.16-17,18-19).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 пов`язувала завдання їй моральних страждань із неналежним розглядом її заяви про вчинення злочину та подальшим неефективним розслідування кримінального провадження № 0000275, яке слідчим неодноразово протиправно закривалось.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 звернулась до поліції із заявою про вчинення злочину у серпні 2022 року, кримінальне провадження зареєстроване у листопаді 2022 року, а до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої, на її думку, зокрема тривалою бездіяльністю слідчого, позов подано у листопаді 2023 року.

У вказаний період держава, через запроваджену нею систему судового контролю у кримінальному провадженні, забезпечила ефективну можливість ОСОБА_1 оскаржити рішення, дії та бездіяльність слідчого, з якими вона не погоджувалась.

Відмовляючи у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди судом першої інстанції вірно встановлено, що проведення досудового розслідування у межах визначеного законом строку, не зважаючи на прийняття слідчим двох постанов про закриття кримінального провадження, які були скасовані слідчим суддею, не може бути підставою для покладення на державу цивільно-правової відповідальності у вигляді відшкодування позивачці моральної шкоди.

Інші доводи та міркування, викладені в апеляційній скарзі, також не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду щодо відсутності підстав для відшкодування позиваці моральної шкоди не спростовують, рішення суду є законним, обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування в оскаржуваній частині відсутні.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 263, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 11 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: