Провадження №2/752/2676/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2024 року м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі головуючого судді Кордюкової Ж.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін клопотання представника відповідача адвоката Холода О.А. про розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини з викликом сторін та об`єднання справ в одне провадження, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Холода О.А., в якому він просив про розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини з викликом сторін задля об`єктивного розгляду справи та надання сторонами можливості надати свої усні пояснення.

25.01.2024 до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Холода О.А., в якому він просив об`єднати в одне провадження справу №752/25386/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини та справу №752/25398/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Необхідність об`єднання справ обґрунтував тим, що позивачем та відповідачем є одні і ті самі особи, а предмети спору стосуються їх сімейних правовідносин.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.

В провадженні суду знаходиться цивільна справа №752/25386/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини.

26.12.2023 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, оскільки справа є малозначною в силу прямої вказівки закону на підставі положень ч. 6 ст. 19, ч. 4 ст. 274 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України.

При цьому при вирішенні питання про прийняття справи до свого провадження у вказаній цивільній справі було також враховано приписи ч. 3 ст. 274 ЦПК України, відповідно до яких розгляд цієї справи є можливим за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Частинами 5, 6 ст. 279 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов:

1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Аналізуючи доводи представника відповідача, якими він обґрунтовував необхідність розгляду справи з викликом сторін, суд відзначає наступне.

Практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада1950 року свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не в кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany" ("Аксен проти Німеччини"), заява N 8273/78; рішення від 25 квітня 2002 року у справі "Varela Assalino v. Portugal" ("Варела Ассаліно проти Португалії"), заява N 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідності призначення до розгляду справи з викликом її учасників.

Аналогічний висновок викладений в ухвалі Великої Палати Верховного суду від 24 січня 2020 року у справі N 9901/491/19 (11-1189заі19).

Враховуючи характер справи та предмет позову, а також враховуючи, що сторона відповідача висловила свою позицію щодо заявлених позовних вимог у відзиві та надала докази, якими підтверджуються доводи, викладені у відзиві, то суд не суд не вбачає необхідності розглядати цю справу в судовому засіданні з викликом її учасників.

За таких обставин суд залишає без задоволення клопотання відповідача про розгляд цивільної справи з викликом сторін.

Щодо клопотання про об`єднання справ, суд відзначає наступне.

В провадженні Голосіївського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа №752/25386/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини (провадження у справі відкрито 26.12.2023, розгляд справи призначено на 09.02.2024) та цивільна справа №752/25398/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу (провадження у справі відкрито 16.01.2024, розгляд справи призначено на 04.04.2024).

Частинами 1-3 ст. 188 ЦПК України встановлено, що в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Суд з урахуванням положень частини першої цієї статті може за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи об`єднати в одне провадження декілька справ за позовами:

1) одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача;

2) одного й того самого позивача до різних відповідачів;

3) різних позивачів до одного й того самого відповідача.

Об`єднання справ в одне провадження допускається до початку підготовчого засідання, а у спрощеному позовному провадженні - до початку розгляду справи по суті у кожній із справ.

Суд, аналізуючи доводи представника відповідача, яким він обґрунтував необхідність об`єднання цивільних справ в одне провадження, не погоджується з ними.

Дійсно в обох справах позивачем та відповідачем є одні і ті самі особи, ці справи виникли з сімейних правовідносин, проте матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, є різними, відсутня спільність предмета позову. Також суд вважає, що розгляд справи про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та дружини, розгляд якої призначено на більш ранню дату, є більш пріоритетним, ніж розгляд справи про розірвання шлюбу. У цьому випадку суд не вважає доцільним об`єднання справ, оскільки це жодним чином не сприятиме швидкому вирішенню справ та не сприятиме процесуальній економії часу.

Враховуючи наведене, суд відмовляє в задоволенні клопотання представника відповідача про об`єднання справ в одне провадження.

Керуючись ст.ст. 19, 188, 258-261, 274, 279, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Залишити без задоволення клопотання представника відповідача адвоката Холода О.А, про розгляд справи з викликом сторін та клопотання про об`єднання прав в одне провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Ж. І. Кордюкова