ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1928/23 Номер провадження 22-ц/814/1481/24Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л.Г. Доповідач ап. інст. Кузнєцова О. Ю.
У Х В А Л А

16 лютого 2024 року м. Полтава

Суддя Полтавського апеляційного суду Кузнєцова О.Ю., вирішуючи питання про відповідність нормам цивільного процесуального законодавства апеляційної скарги ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року

по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» заборгованість за кредитним договором № 5/2531868 від 14.09.2020 року у розмірі 48100 гривень 73 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 2684 гривні 00 коп. та витрат на правничу допомогу у сумі 6500 гривень.

Не погодившись з даним рішенням суду, ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу.

Разом з тим, подана апеляційна скарга не відповідає вимогам п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України, оскільки апелянтом не надано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Разом з апеляційною скаргою подано клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Клопотання обгрунтовано тим, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за розгляд справи в суді апеляційної інстанції перевищує 5 % розміру річного доходу ОСОБА_2 , а тому відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" прохає суд звільнити відповідача від сплати судового збору.

На підтвердження вказаної обставини долучено довідку про доходи ОСОБА_2 з якої вбачається, що вона працюючи на посаді директора Приватного підприємства "Боб-Транс" за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 отримала дохід у розмірі 49925,32 грн.

Вказане клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України, суд враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше ніж як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року по справі № 0940/2276/18, провадження № 11-336апп20, зробила висновок, що з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Разом із тим, Верховний Суд у постанові від 30 березня 2021 року у справі № 338/158/19, провадження № 61-11548св20, зауважив, що єдиною підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичної особи є врахування судом її майнового стану.

Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Разом з тим, п. 23 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз`яснено, що відповідно до ст. 8 Закону України «Про судовий збір» єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо). Клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання,повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, який, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони, що є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується клопотання.

Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

У ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку із цим обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у ньому коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для відстрочки сплати судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland» від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Апеляційний суд не приймає до уваги надану відповідачем, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, довідку про доходи № 2 згідно з якою ОСОБА_2 працюючи на посаді директора Приватного підприємства "Боб-Транс" за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 отримала дохід у розмірі 49925,32 грн., оскільки вказана довідка не містить відомостей про усі види доходу скаржника за попередній календарний рік (2022 рік), як того вимагає п.1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Окрім того, інформація у довідці про доходи має відповідати даним бухобліку. Відповідальність за достовірність довідки про зарплату несе головний бухгалтер і керівник підприємства.

Проте, надана скаржником довідка про доходи не містить підпису головного бухгалтера, а посвідчена лише директором ПП "Боб-Транс" - скаржником ОСОБА_2 .

До того ж сама по собі довідка про доходи ОСОБА_2 не є достатнім доказом того, що виплачена їй заробітна плата є єдиними джерелами доходу скаржника за попередній календарний рік. Достатнім доказом на підтвердженні цієї обставини може бути лише відповідна довідка від державних фіскальних органів із зазначенням відомостей про усі офіційні джерела доходів.

Таким чином, наведені апелянтом доводи щодо звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги не можна визнати такими, що унеможливлюють чи утруднюють сплату судового збору, так як апелянтом не надано суду докази на підтвердження складного майнового стану апелянта, який би унеможливлював сплату нею судового збору.

Зважаючи на те, що апелянтами не надано суду належних та достатніх доказів про суми свого доходу (відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми/джерела виплачених доходів та утриманих податків, що видається органами Державної податкової служби України), апеляційний суд позбавлений можливості вирішити питання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, а тому не може задовольнити відповідне клопотання апелянта.

Таким чином, апелянту необхідно надати суду належні докази скрутного майнового стану ОСОБА_2 або сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до вимог п.п. 6, п. 1, ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір при подачі апеляційної скарги на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Отже, апелянту необхідно надати апеляційному суду докази сплати судового збору у розмірі 4026 грн. (2684 грн. ? 150 %).

Оплата повинна здійснюватися за реквізитами:

Номер рахунку - UA0016719,

Код за ,

Отримувач -ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101,

Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.)

ККДБ 22030101 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», символ звітності 206, відомча ознака 80.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно залишити без руху та надати апелянту строк для усунення вказаних недоліків не пізніше десяти днів з дня отримання ухвали.

Керуючись ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 20 грудня 2023 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі не усунення зазначених недоліків скарга вважається неподаною та повертається скаржнику.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.Ю. Кузнєцова