Справа№592/7298/23
Провадження №2/592/139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в складі головуючого судді Костенко В.Г., за участю секретаря судового засідання Сидоренко Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради , ОСОБА_3 , про позбавлення батьківських прав й стягнення аліментів,

з участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_4 , представника відповідачки ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції сторін та третьої особи.

26.05.2023 позивачка звернулася з позовом й просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини щомісячно у розмірі 1 / 4 частини заробітку (доходу).

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з лютого 2023 року онук став проживати з нею і з того часу відповідачка припинила приймати участь у вихованні дитини, не піклується про її духовний розвиток тощо. Онук є інвалідом і у зв`язку цим потребує лікування. Натомість відповідачка отримує допомогу на дитину, але витрачає не за цільовим призначенням. Згідно характеристики дільничного інспектора поліції відповідачка зарекомендувала себе з негативного боку, притягувалася до адміністративної відповідальності.

Відповідачка подала відзив у якому просила відмовити у задоволенні позову. Заперечення мотивувала тим, що повністю не погоджується з заявленими підставами позову. Вважає, що позивачка не повністю повідомляє про обставини відносин, що склалися. Не повідомляє з яких причин дитина стала проживати з позивачко. Вважає, що позиція позивачки спростовується тим, що батько дитини не заявляє позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені вимоги підтримали.

Відповідачка та представник заперечили проти позову. Відповідачка окремо пояснила, що по 2023 рік усі разом проживали з дитиною та чоловіком ОСОБА_3 у її квартирі за адресою АДРЕСА_1 . Однак їх життя погіршилося, адже ОСОБА_3 став зловживати наркотичними засобами, продав усі речі з квартири. У зв`язку з цим на початку травня 2023 року вона вигнала чоловіка. Приблизно через тиждень чоловік та позивачка забрали дитину до себе. На дзвінки перестали відповідати та перестали водити дитину до садочку. Вона повідомила про це поліцію але їй сказали звертатися до суду. На початку червня 2023 року вимушено поїхала на заробітки та працевлаштувалася. Натепер проживає по АДРЕСА_2 . Коли приїжджає у м.Суми їй не дають спілкуватися з дитиною. Посилки які вона надсилала для дитини не приймають.

Третя особа Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради надала висновок щодо розв`язання спору від 18.10.2023 №1641/27.1-26. У висновку вважає недоцільним позбавляти відповідачку батьківських прав. Таке ставлення мотивують тим, що дослідили умови проживання дитини, поспілкувалися з нею та сторонами. Дитина дійсно проживає з бабусею, позивачкою по справі, та батьком, забезпечена належними умовами. Відповідачці вдалося поспілкуватися з дитиною у присутності батька. Останній погодився з тим, щоб дитина побула з матір`ю декілька днів, але за умови, що позивачка не буде про це знати. Відповідачка бажає підтримувати стосунки з дитиною й брати участь у її вихованні.

Третя особа ОСОБА_3 письмових пояснень не подавав.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 31.05.2023 судом прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі. Судовий розгляд призначено у порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, заслухавши пояснення учасників розгляду, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_6 . Його батьком є ОСОБА_3 , матір`ю - ОСОБА_2 , про що складений актовий запис про народження №1415 від 10.11.2017.

ОСОБА_6 є інвалідом з дитинства, про що видане відповідне посвідчення серії НОМЕР_1 . Законним представником є матір дитини.

19.01.2022 ОСОБА_3 звернувся до Сумського міського центру соціальних служб та уклав договір про надання соціальних послуг на соціальний супровід сімей які перебувають у складних умовах.

Позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є матір`ю ОСОБА_3 , а відтак вона є бабусею ОСОБА_6 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження ОСОБА_3 .

З вересня 2021 року ОСОБА_6 відвідує СДНС №23 «Золотий ключик». 12.05.2023 за №39.01-59 закладом надана характеристика на дитину з якої вбачається, що він систематично відвідує садочок. Дитину своєчасно забирають ОСОБА_1 або тато ОСОБА_3 .. Мати за час навчання дитини жодного разу не приводила її до садочку, дистанційно або особисто з вихователями не спілкувалася. Дитина ходить завжди охайна та одягнена.

Окрім того сторони визнали, що відповідачка, ОСОБА_3 та їх дитина проживали разом у АДРЕСА_1 . З травня місяця 2023 року ОСОБА_6 проживає за адресою АДРЕСА_3 , разом з позивачкою та батьком ОСОБА_3 .. Відповідачка проживає окремо.

Суд дослідив покази свідків сторін.

Так свідки зі сторони позивачки надали наступні покази

Свідок ОСОБА_8 , пояснила суду, що дружить з позивачкою оскільки працюють в одному садочку. Сама працює помічником вихователя у дитячому садочку де у групі з 2020 року виховується ОСОБА_6 , зазвичай дитину приводила та забирала бабуся ОСОБА_1 .. Дитину питали чи бажає до мами, але він казав, що не бажає з нею спілкуватися, не телефонує. Дитина добре розвинута, виступає на святах, читає вірші. Поряд з цим сідок не надала пояснень, щодо обставин місця проживання дитини, відносин між сторонами.

Свідок ОСОБА_9 , пояснив суду, що у перебуває дружніх стосунках з старшим сином позивачки ОСОБА_10 .. Через дружбу з останнім знає ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. Іноді їздив з товаришем до сім`ї останніх для залагоджування конфліктів між ними. Відповідачка була у стані сп`яніння, а квартира була брудною. Вважає, що відповідачка не виховує і не доглядає та не утримує дитину. Загалом свідок надав оціночні судження, щодо відповідачки, але не зміг пояснити конкретних фактів, свідком яких був. Послався на осіб зі слів яких міг характеризувати відповідачку з гіршого боку.

Свідок ОСОБА_12 , пояснив, що орієнтовно з 2021 року працює разом з сином позивачки ОСОБА_10 .. З тих пір знає ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. Живе неподалік від садочка який відвідує їх дитина. Зазвичай дитину забирає з садочка позивачка. Вихованням дитини займається переважно позивачка, адже возив її разом з дитиною у дитячу лікарню. Також возив дитину з позивачкою до м. Києва на обстеження. Бачив двічі ОСОБА_2 у стані сп`яніння. Згадав, що одного разу ОСОБА_2 побила дитину. Вже після початку розгляду справи відповідачка намагалася проникнути до квартири позивачки, щоб поспілкуватися з дитино.

Свідки відповідачки надали наступні покази.

Свідок ОСОБА_13 , пояснила суду, що є сусідкою відповідачки і знає її з дитинства. ОСОБА_3 знає з 2016 року. Вони мають спільну дитину та жили разом. Доходів у них не було. Зазвичай дитина була одягнута дуже скромно. Співмешканець постійно бив відповідачку, влаштовував сварки з нею. Врешті на початку 2023 року вони розійшлися. ОСОБА_3 забрав дитину від відповідачки. Через скрутне матеріальне становище, відповідачка виїхала у м. Дніпро на заробітки. ОСОБА_3 тягає дитину по наркоматським притонам. Зокрема таке бачила у серпні 2023 року. Дитина та відповідачка спілкуються добре, дитина любить матір. Свідок категорично заперечила, що відповідачка зловживає спиртним.

Свідок ОСОБА_14 , пояснив суду, що є двоюрідним братом відповідачки. Відносини між відповідачкою та її сином добрі, він має до неї прихильність. Відносини між співмешканцем ОСОБА_3 та відповідачкою погані, бив її неодноразово. Відповідачка вигнала співмешканця, але той також забрав дитину. Сама вона виїхала у м.Дніпро на заробітки. Тепер ОСОБА_3 не дає бачитися з дитиною. Сестра хотіла забрати дитину у м.Дніпро але співмешканець казав, що вирішують після того як відвідають службу у справах дітей. Проте ОСОБА_3 забрав дитину та сказав, що не дадуть, а вона зможе це зробити лише у продовж якогось визначеного часу. Тепер дитина більш замкнута.

З наведених показів у сукупності вбачається, що ОСОБА_6 проживає з позивачкою та батьком ОСОБА_3 .. Сімейне життя відповідачки та ОСОБА_3 не склалося, вони розійшлися з ініціативою відповідачки. Проте ОСОБА_3 з позивачкою забрали дитину до себе. Між позивачкою та відповідачкою є суперечки, щодо утримання та виховання дитини. Наявність таких суперечок певною мірою впливає на можливість відповідачки виховувати дитину. Через наявність суперечок неможливо стверджувати, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обов`язків.

Поряд з цим з показів свідків не можливо встановити, що відповідачка свідомо ухиляється від виховання та утримання дитини.

З встановлених фактів в цілому вбачається, що з народження дитина проживала з матір`ю та батьком, відвідувала садок. Таке вказує на те, що відповідачка виконувала свої обов`язки щодо дитини. Суперечки між позивачкою та відповідачкою, щодо виховання дитини сталися вже у 2023 році незадовго до подачі позову. Проте такі суперечки не можуть вказувати на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

Після початку судового розгляду відповідачка спілкувалася з дитиною. Між дитиною та матір`ю існує зв`язок, що вбачається, з висновку Служби у справах дітей.

Докази відхилені судом.

Позивачкою також надано ряд доказів.

Характеристика відповідачки ОСОБА_2 , що підписана ст.дільничим офіцером Сумського РУП. Так відповідачка характеризується негативно, схильна до вживання алкогольних напоїв, надходили скарги, щодо її поведінки та способу життя, притягалася до відповідальності за ч. 1 ст. 178 КУпАП.

Лист Сумського РУП від 08.09.2023 №Б-177/аз з якого вбачається, що було три звернення з приводу конфліктів між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .. За результатами звернень нікого до відповідальності не притягнуто. Зі змісту звернень неможливо встановити протиправну поведінку відповідачки.

Характеристика з наведеним змістом нічим не підтверджується та має загальні фрази. Зміст характеристики, щодо скарг на відповідачку спростовується зазначеним листом Сумського РУП.

Зазначений лист не містить у собі доказів про обставини на підставі яких можна встановити факт про який просить позивачка.

Відтак суд вважає, що ці докази згідно ст.ст. 77-80 ЦПК України не є належними, допустимими та достовірними, а відтак підлягають відхиленню.

Позивачка не надала доказів того, що відповідачка отримує допомогу на дитину, але витрачає не за цільовим призначенням. Відповідачка заперечила такі обставини та надала довідку з рахунку у банку від 21.09.2023. З довідки вбачається, що кошти надходять на рахунок та залишаються на ньому.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

З встановлених обставин вбачається, що спірні правовідносини є сімейними та врегульовані ст.ст. 150, 164, 165, 166 СК України.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).

Наведені норми гарантують дитині перш за все забезпечення її інтересів з боку державних органів та судів. Дитина має право на гармонійний розвиток у любові своїх батьків.

Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Також вони зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 164 СК України зокрема п. 2 ч. 1 передбачено, що мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Норми статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» також передбачають, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці; позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

З аналізу наведених норм вбачається, що батьки мають обов`язки щодо виховання та утримання дітей до досягнення повноліття. За ухилення від своїх батьківських обов`язків батька, матір може бути позбавлено батьківських прав.

Постановою Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Так у п.п.15,16 Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Натомість, під час розгляду справи в суд на підставі доказів наведених вище не встановив факту свідомого ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Згідно із статтями 12, 13 і 76 - 84 ЦПК України, на засадах змагальності кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та суд не наділений функцією доказування.

Всупереч вимогам статей 76 - 84 ЦПК України, позивачкою не підтверджено відповідними доказами її доводи про свідоме нехтування відповідачкою своїми обов`язками щодо дитини, які можуть бути достатніми підставами для задоволення позову.

Отже, в цілому позивачка не довела ту обставину, на яку вона посилається як на підставу своїх вимог, а саме ухилення відповідачкою від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Ураховуючи зазначене суд вважає, що заявлені вимоги позивачки є необґрунтованими, а тому слід відмовити у задоволенні позову про позбавлення відповідачки батьківських прав.

Згідно ч. 3 ст. 166 СК України визначено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Проте оскільки немає підстав для позбавлення батьківських прав то немає підстав для застосування наведеної норми, а відтак і стягнення аліментів за заявленим позовом.

Узагальнюючи наведене у сукупності суд вважає за необхідно відмовити у задоволенні позову повністю.

Інші доводи і заперечення сторін не спростовують встановлених фактів й наведених висновків суду та не впливають на ухвалення рішення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 12, 42, 77-80, 141, 200, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити повністю у задоволенні позову ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), треті особи Управління Служба у справах дітей Сумської міської ради (місцезнаходження м.Суми вул. Харківська, 35 код ЕДРПОУ 34743343), ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_4 ) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене 16.02.2024.

Суддя В.Г. Костенко