Справа № 368/1630/23
Рішення

Іменем України

"14" лютого 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі головуючого судді Кириченка В.І.,

при секретарі Марчук Н.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом та просила визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 21 жовтня 2020 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Мотивувала позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який був рідним батьком ОСОБА_1 (далі - Позивач).

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок, житловою площею 19,20 кв.м. та господарськими спорудами і будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно належало спадкодавцю, проте правовстановлюючі документи на спадкове майно відсутні, що в свою чергу унеможливлює оформлення права власності на нього у порядку спадкування.

У встановлений законом термін Позивач звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті свого батька, проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Так, своїм листом від 12.10.203 року вих. № 408/02-14, Кагарлицька державна нотаріальна контора Київської області повідомила Позивача про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний об`єкт нерухомості.

Таким чином, Позивач позбавлена можливості реалізувати свої майнові права на спадкове майно.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав і пояснив в судовому засіданні, що на час смерті спадкодавця не проживав з ним і проживав без реєстрації у АДРЕСА_2 однією сім`єю з жінкою без реєстрації шлюбу. Після перерви в судове засідання не з`явився.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , який був рідним батьком ОСОБА_1 (далі - Позивач).

Після смерті батька позивача відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на житловий будинок 1965 року побудови , житловою площею 19,20 кв. м. та господарськими спорудами і будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане нерухоме майно належало спадкодавцю, що підтверджується витягом з погосподарської книги Новосілківської сільської ради, висновком про технічний стан нерухомого майна, технічним паспортом на будинок садибного типу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

За ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, сприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно з ст. 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ч. 1, 3 ст.1296 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

15.06.2018 року, у встановлений законом термін протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини позивач звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті свого батька. Відповідач протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. В матеріалах спадкової справи є довідка Новосілківської сільської ради від 14.06.2018 року , що відповідач до дня смерті як і позивач, проживав з спадкодавцем. Але відповідач не визнає цієї обставини і надав довідку Димерської селищної ради Вишгородського району від 1.02.2024 року , що проживав без реєстрації у АДРЕСА_2 з 2017 року. Заповіт спадкодавця відсутній. Тому позивач як спадкоємець першої черги за законом одна прийняла спадщину.

Листом від 12.10.203 року вих. № 408/02-14, Кагарлицька державна нотаріальна контора Київської області повідомила позивача про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , неможливо, так як відсутні правовстановлюючі документи на даний об`єкт нерухомості.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Право власності, згідно ст. 328 ЦК України, набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

А тому, враховуючи вище зазначене позов слід задоволити та визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 21 жовтня 2020 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 328, ч. 1 ст. 1220, 1217, 1222, 1258, 1261, ч. 1, 3 ст.1296 ЦК України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, ст. ст. 4, 174, 175 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (рнокпп: НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 21 жовтня 2020 року, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2024 року.

Суддя В.І. Кириченко