Провадження № 6/127/651/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Поляруш І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці заяву приватного підприємства «Егіда К», заінтересовані особи ОСОБА_1 , Другий відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

На розгляді суду перебуває заява ПрАТ «Егіда К», згідно заяви підприємство просить визнати виконавчий лист № 127/23198/20, виданий 26.01.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов?язання підприємства видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку з внесеним в неї записом про звільнення, попередньо надіславши поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки - таким, що не підлягає виконанню. Мотивував тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2020 зобов`язано ПрАТ «Егіда К» видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку. Підприємство не чекаючи примусового виконання рішення суду добровільно внесло запис до трудової книжки та повідомило ОСОБА_1 про можливість з`явитися та отримати дублікат трудової книжки. Вказане повідомлення було направлено на адресу ОСОБА_1 . Проте з часом підприємство дізналося, що на підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження про видачу трудової книжки. Вважає, що виконавчий лист слід визнати таким, що не підлягає виконанню оскільки заявник самостійно та добровільно виконав рішення суду, проте ОСОБА_1 не бажала отримати дублікат трудової книжки.

ОСОБА_1 надала пояснення у яких повідомила, що заявник вводив суд та заявницю в оману коли стверджував, що оригінал трудової книжки відсутній. Вона приходила на підприємство для отримання трудової книжки проте їй було відмовлено з тих причин, що не було директора. Більше вона не з`являлася, тому що її захисник померла, вона не знада до кого звертатися.

Представник заявника у судовому засіданні наполягав на задоволенні заяви, вказав, що діями, які вчиняло ПрАТ «Егіда К» виконати рішення суду невдалось. ОСОБА_1 не з`являлась для отримання трудової книжки, а відправити документ поштою неможливо.

ОСОБА_1 та її представник, а також представник Другого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про закриття провадження у справі, мотивовані відсутністю предмету спору.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17.12.2020 зобов`язано ПрАТ «Егіда К» видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку з внесеним до неї записом про звільнення, попередньо надіславши поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

ПрАТ «Егіда К» 11.02.2021 направило повідомлення на адресу ОСОБА_1 про можливість їй отримати будлікат трудової книжки.

На підставі вказаного рішення суду Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження ВП №64336185.

Суду не надано доказів про те, що державною виконавчою службою здійснювались заходи для виконання рішення суду.

Зусиллями суду у судовому засіданні 17.01.2024 під час розгляду заяви ОСОБА_1 отримала від ПрАТ «Егіда К» оригінал трудової книжки, про що дерджавний виконавець склала атк, - отже рішення суду було виконане.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України встановлено, що до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Захист прав в порядку цивільного судочинства здійснюється у позовному провадженні, а також у інших, спеціальних (окремих) провадженнях, зокрема у спосіб вирішенням процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) (розділ VI ЦПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку врегульовано Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції .

Суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом. Ухвала суду за результатами розгляду заяви може бути оскаржена у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 432 ЦПК України).

Визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є підставою закінчення виконавчого провадження (пункт 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказане дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2019 року у справі № 2-3558/2010 дійшов висновку про те, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Таким чином, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Відповідно до статей 12, 77 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Оскільки суд 1 здійснив заходи для виконання свого рішення і прийшов до висновку про задоволення заяви з тих причин, що державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не було вжито жодних дій, які би сприяли виконанню рішення суду. Натомість заявник добровільно виконав вимоги рішення суду, повідомив ОСОБА_1 про можливість з`явитися та отримати належний документ. Суд у судовому засіданні виконав рішення суду та вручив оригінал трудової книжки ОСОБА_1 поза межами виконавчого провадження. Таким чином рішення суду було виконано.

Виконання рішення- це завершальна стадія провадження по справі, передбачене У1 розділом ЦПК України. Виконання рішення не передбачає спору та педмету доказування. Тому суд вважає, блезпідставними і такими, що не підлягає задоволенню заява державного виконавця Центрального міжрайонного управління юстиції Дзюбенко Т.О. про закриття провадження за заявою.

На підставі викладеного та керуючись статтями 255, 257, 260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву приватного підприємства «Егіда К», заінтересовані особи ОСОБА_1 , Другий відділ державної виконавчої служби у м. Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати виконавчий лист № 127/23198/20, виданий 26.01.2021 року Вінницьким міським судом Вінницької області про зобов?язання підприємства видати ОСОБА_1 належно оформлену трудову книжку з внесеним в неї записом про звільнення, попередньо надіславши поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки - таким, що не підлягає виконанню.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали суду складено 09.02.2024.

Суддя: