Справа № 161/9219/23 Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л. В.
Провадження № 22-ц/802/86/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю представника позивача Романюка Л. С.,

представника відповідача Каліщука В. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ексроу Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Тетяна Олексіївна, про визнання іпотеки припиненою, припинення обтяжень та вилучення запису про державну реєстрацію обтяжень та державну реєстрацію іпотеки, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 , поданою представником ОСОБА_2 , на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 у червні 2023 року звернувся в суд з позовом до відповідача ТОВ «Ексроу Капітал» про визнання іпотеки такою, що припинена, припинення обтяження та вилучення запису. Позов обґрунтовано тим, що 04 травня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» і ним укладено Кредитний договір № 0201/0507/88-312, за умовами якого банк надав йому кредит в сумі 50 000 доларів США. З метою забезпечення зобов`язань за цим кредитним договором між сторонами вищевказаного договору цього укладено Договір іпотеки, згідно з яким він передав банку в іпотеку житловий будинок з огорожею та земельною ділянкою під будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 . 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу № 15, згідно з яким в користь ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступлено право вимоги по визевказаних кредитному та іпотечному договорах. Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2013 року у справі № 161/15802/13-ц звернуто стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з огорожею та земельною ділянкою під будинком, що знаходиться по АДРЕСА_1 , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201-0507/88-312 від 04 травня 2007 року в розмірі 759082,26 грн, шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною 378 442 грн, та видано виконавчий лист. 20 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Ексроу Капітал» укладено Договір про відступлення прав по кредитному договору, 25 серпня 2021 року права вимоги по іпотечному договору. Під час примусового виконання рішення суду він сплатив на депозитний рахунок Другого відділу ДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ (м. Львів) визначену рішенням суду від 05 грудня 2013 року суму заборгованості за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року в розмірі 759 082,26 грн, яка 4 квітня 2023 року була перерахована ТОВ «Ексроу Капітал», та сплатив 75 908,23 грн виконавчого збору, 168,99 грн витрат на проведення виконавчих дій. Вважає, що зобов`язання за кредитним договором припинилося виконанням, здійсненим належним чином, тому припинилось право ТОВ «Ексроу Капітал» задовольнити за рахунок іпотеки заборгованість за таким кредитним договором. Згідно з довідкою ТОВ «Ексроу Капітал» станом на 12 травня 2023 року залишок боргу за кредитним договором становить 74 210,56 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 2 713 776,28 грн. Він виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим існують підстави для визнання іпотеки припиненою. Просив визнати припиненою іпотеку за Договором іпотеки від 04 травня 2007 року, що був укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Т. О. 04 травня 2007 року за № 1520 та виключити з Державного реєстру іпотек запис про іпотеку № 43618690; виключити записи про державну реєстрацію обтяжень та державну реєстрацію іпотеки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна: будинку по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обтяження № 4913049 з Державного реєстр іпотек та земемльної ділянки АДРЕСА_2 , кадастровий номер :11:094:0001 з Єдиного реєстру заборон відчужень об`ктів нерухомого майна запис № 10083856 про обтяження за договором іпотеки № 1520 від 04 травня 2007 року та доповнення № 2 до нього від 28 липня 2010 року; зобов`язати ТОВ «Ексроу Капітал» передати по акту ОСОБА_1 правовстановлюючі документи: оригінал договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Шум Т. О. за 14 січня 2002 року, р. н. 54 від 14 січня 2002 року, оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 352371.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає рішення таким, що не відповідає вимогам закону. Враховуючи те, що іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі сплати усієї вказаної в резолютивній частині рішення суду від 05 грудня 2013 року заборгованості за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року у розмірі 759 082,26 грн, забезпечувальне зобов`язання за цим кредитним договором також припинилося. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та його правонаступник - ТОВ «Ексроу Капітал» рішення суду від 05 грудня 2013 року не оскаржували, погодилися з висновком суду про суму та валюту заборгованості, яка вказана у резолютивній частині рішення у гривні. Вважає посилання суду на висновок Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №761/12665/14-ц некоректним. Твердження відповідача та мотивувальна частина рішення суду першої інстанції в частині існування заборгованості перед ТОВ «Ексроу Капітал» у розмірі 74 210,56 доларів США не відповідає дійсності, оскільки в рішенні суду від 05 грудня 2013 року суму заборгованості визначено в гривнях. Вважає дії товариства маніпулятивними, оскільки звернулось з позовом про стягнення з нього інфляційних втрат та трьох процентів річних у порядку, визначеному ч. 2 ст. 625 ЦК України, в розрахунок яких поклало саме 759 082,26 грн. Суд порушив норми статтей 317, 319, 321 ЦК України. Просив рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року в цій справі скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, стягнути з ТОВ «Ексроу Капітал» в користь ОСОБА_1 судові витрати.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ відповідач «Ексроу Капітал» вказав, що вважає скаргу позивача необґрунтованою, безпідставною, викладені в ній доводи та міркування такими, що не засновані на приписах закону, що регулюють спірні правовідносини, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції. Стаття 599 ЦК України носить безспірний характер, тому твердження про припинення зобов`язань ОСОБА_1 у зв`язку із належним його виконанням за кредитним договором є спробою ввести суд в оману. Внесення позивачем на погашення боргу за кредитним договором 759 082,26 грн у квітні 2023 року не свідчить про повне та належне виконання забезпеченого іпотекою зобов`язання. Суд правильно встановив, що зобов`язання за кредитним договором не виконані позивачем належним чином. Тривале невиконання рішення суду про звернення стягнення на іпотечне майно, призвело до того, що загальний розмір вимог, визначений в рішенні від 05 грудня 2013 року, знецінився унаслідок інфляції. Ураховуючи, що іпотекою також забезпечуються вимоги іпотекодержателя щодо відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання, які на сьогодні вже є часткового задоволені судом, то оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим. Просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від третьої особи приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу Волинської області Ариванюк Н. А. надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник позивача Романюк Л. С. підтримав вимоги апеляційної скарги, просив задовольнити з викладених у ній підстав. Представник відповідача ОСОБА_3 заперечив вимоги апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а рішення суду без змін.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши представників сторін, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 04 квітня 2007 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0201/0507/88-312, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 50 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 04 липня 2007 було укладено договір іпотеки від 04 травня 2007 року, згідно якого позивач передав банку в іпотеку житловий будинок з огорожею та земельну ділянку під будинком по АДРЕСА_1 . 30 травня 2008 року між сторонами укладено додаткову угоду до договору.

Між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» 28 листопада 2012 року укладено договір факторингу № 15 та договір про відступлення прав за іпотечними договорами прав та вимог до ОСОБА_1 за зобов`язаннями по кредитному договору № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року та іпотечному договору № б/н від 04 травня 2007.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 05 грудня 2013 року у справі № 161/15802/13-ц звернуто стягнення на житловий будинок з огорожею та земельною ділянкою під будинком, що знаходиться у АДРЕСА_1 , з початковою ціною 378 442 грн, який належить на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року у розмірі 759 082,26 грн перед ТОВ «ФК «Вектор Плюс» шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та стягнуто з відповідача в користь позивача судові витрати у розмірі 3441 грн. На виконання вказаного рішення Луцьким міськрайонний судом Волинської області видано виконавчий лист № 161/15802/13-ц, який направлено для примусового виконання до Другого відділу ДВС у м. Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

20 серпня 2021 року ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Ескроу Капітал» уклали між собою договір факторингу, за умовами якого ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Ескроу Капітал» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року, укладеним між ПАТ «Сведбанк» та боржником ОСОБА_1 25 серпня 2021 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Ескроу Капітал» був укладений договір про відступлення прав вимоги за іпотечним договором від 04 травня 2007 року, відповідно до умов якого новий іпотекодержатель прийняв всі права за іпотечним договором від 04 травня 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Ариванюк Т. О. за реєстрованим № 1520, який був укладений між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 як іпотекодавцем в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року.

В погашення боргу ОСОБА_1 06 квітня 2023 року сплачено грошові кошти в сумі 759082,26 грн, які 14 квітня 2023 року перераховані Другим ВДВС у м. Луцьку ЗМУ МЮ на рахунок ТОВ «Ексроу Капітал».

Відповідно до ст. ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Системний аналіз ст. ст. 599, 1049, 1054 ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно із ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Зі змісту рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05 грудня 2023 року в цивільній справі № 161/15802/13-ц встановлено, що «Станом 04 квітня 2007 року між ПАТ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступник ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0201/0507/88-312, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 50 000 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути кредит і сплатити відсотки за користування кредитом в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. ..Станом на 27 серпня 2013 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором .. (№ 0201/0507/88-312 від 04 травня 2012 року, забезпеченого іпотекою)…в сумі 94968,38 доларів США, що еквівалентно 759082,26 грн та складається з заборгованості по кредиту в сумі 78884,67 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 10801,37 доларів США; заборгованості по пені в сумі 5282,34 доларів США. .. ОСОБА_1 жодних дій по усуненню вказаного порушення не вчинив, заборгованість за договором не погасив. Наведене свідчить про неналежне виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань та про порушення прав позивача».

Обставини, встановлені рішеннями суду, що набрали законної сили, додатковому доказуванню не підлягають.

У п. 1 Іпотечного договору від 04 травня 2007 року сторони також погодили, що «Цим договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя, що випливають (та/або випливатимуть) з Кредитного договору № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року..., а також усіх додаткових угод, що будуть укладені до нього, в тому числі суми зобов`язань, строків їх виконання, розміру процентів та інших умов…, у тому числі: повернення Іпотекодавцем Іпотекодержателю кредиту у сумі 50000 доларів США 00 центів в строк до 04 травня 2017 року; сплати Іпотекодевцем процентів за користування кредитом у порядку та строки, визначені Кредитним договором;…Усі разом або будь-яке з зобов`язань Іпотекодавця, які визначені в цьому пункті даного Договору та/або випливають (та/або випливатимуть у майбутньому) з Кредитного договору, а також додаткових угод до нього, якщо такі угоди будуть укладені між Іпотекодержателем та Іпотекодавцем та будуть невід`ємною частиною Кредитного договору, у тому числі щодо строку та сум виконання зобов`язань, інших умов, надалі іменуються «Основне зобов`язання». Сторони цього Договору домовились, що іпотека, передбачена умовами цього Договору розповсюджується на будь-яке збільшення Основного зобов`язання або процентів..». Згідно з п. 5 Іпотечного договору «за згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 75750,09 доларів США, що за курсом НБУ станом на 27 квітня 2007 року є 378 442 грн», що відповідає п. 3 Договору іпотеки «Опис предмету іпотеки», де міститься зазначення інвентаризаційної оцінки житлового будинку та ринкової вартості земельної ділянки.

За п. 1 Додаткової угоди до договору іпотеки від 30 травня 2008 року сторони домовились п. 1 Договору виключити та викласти у наступній редакції: «1. Цим договором забезпечується належне виконання Іпотекодавцем вимог Іпотекодержателя .., у тому числі: повернення Іпотекодавцем Іпотекодержателю кредиту у сумі 85 000 доларів США в строк до 04 травня 2017 року..». За п. 2 Додаткової угоди сторони домовились п. 5 Договору виключити та викласти у наступній редакції «5. За згодою сторін предмет іпотеки оцінюється в 153 998,35 доларів США, що за курсом Національного банку України на день укладення цього Договору становить в еквіваленті 747 200 грн».

Отже, позивач ОСОБА_1 укладаючи кредитний договір, обтяжений іпотекою за іпотечним договором (з урахуванням додаткової угоди), зобов`язався повернути Іпотекодержателю (кредитору) кредит в іноземній валюті доларах США, при цьому йому була відома сума основного зобов`язання та вартість майна, переданого в іпотеку станом на день укладення як іпотечного договору, так і на день укладення додаткової угоди до іпотечного договору. У такому кредитному та іпотечному договорах він погодив із кредитором умову про те, що іпотека забезпечує належне виконання ним вимог іпотекодержателя, у тому числі щодо повернення ним іпотекодержателю кредиту в сумі, визначеній в іноземній валюті, а у разі невиконання такого зобов`язання повністю або частково іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до п. 11 Договору іпотеки.

Помилковим є твердження позивача про те, що ним належно виконано зобов`язання за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року в зв`язку із тим, що в межах виконавчого провадження № 45307157 він сплатив на депозитний рахунок відділу ДВС 759 082,26 грн в рахунок погашення заборгованості, розмір якої визначений рішенням суду від 05 грудня 2013 року у справі №161/15802/13-ц.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Велика Палата Верховного Суду, розглянувши справу № 373/2054/16, дійшла висновку, що заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Тобто, враховуючи характер грошового зобов`язання, у рішенні від 05 грудня 2013 року суд визначив розмір заборгованості боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом Національного банку України еквівалент у національній валюті України.

Колегія суддів звертає окрему увагу на те, що кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року не встановлено іншого порядку повернення боргу, окрім як в іноземній валюті доларах США, та не передбачено його визначення в грошовому еквіваленті до національної валюти України гривні.

Хоч Іпотечний договір (та додаткова угода) і містить зазначення еквіваленту в гривні вартості іпотечного майна, однак такий еквівалент зазначений виключно, спершу - на час здійснення оцінки такого майна перед укладенням кредитного договору, обтяженого іпотекою, а в подальшому станом на день укладення іпотечного договору. Зазначення гривневого еквіваленту вартості предмета іпотеки в іпотечному договорі не є вирішальним та остаточним з огляду на коливання курсу іноземної валюти, що обумовлена сторонами як валюта зобов`язання, інфляційні процеси тощо.

Істотна зміна становища позивача щодо виконання боргових зобов`язань за кредитним договором через підвищення курсу іноземної валюти не є підставою вважати, що обов`язок повернення кредитних коштів за курсом, який діятиме на день платежу, є несправедливим, оскільки зазначене стосується обох сторін договору і позичальник, який добровільно погодився на отримання кредиту в іноземній валюті, діяв на власний розсуд та ризик, мав можливість, виходячи з динаміки зміни курсу валют з моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті.

У суду немає правових підстав вважати, що сплата боржником на користь кредитора, враховуючи триваюче невиконання рішення суду від 05 грудня 2013 року (близько десяти років), визначеної рішенням суду суми в розмірі 759 082,26 грн є належним (повним) виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року у розмірі 94 968,38 доларів США (що складається з заборгованості по кредиту в сумі 78884,67 доларів США, заборгованості за відсотками в сумі 10801,37 доларів США, заборгованості по пені в сумі 5282,34 доларів США), що була встановлена судом у цьому ж рішенні.

Тобто ОСОБА_1 хоч і сплачена у повному обсязі визначена у рішенні суду від 05 грудня 2013 року у справі №161/15802/13-ц сума, однак не є виконаним валютне зобов`язання перед кредитором з повернення усієї суми заборгованості за кредитним договором № 0201/0507/88-312 від 04 травня 2007 року, що виникла станом на 27 серпня 2013 року у сумі 94 968,38 доларів США і таких доказів суду не надано. Звернення стягнення на предмет іпотеки не здійснювалося.

Посилання позивача на те, що постановою державного виконавця виконавче знято арешт з усього рухомого та нерухомого майна у зв`язку з повною сплатою боржником суми заборгованості, виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, є неспроможними, оскільки належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів, яка вказана як у кредитному договорі, так і рішенні суду в іноземній валюті, а не її еквіваленту у гривні, зазначеного у резолютивній частині, визначеного за курсом станом на 27 серпня 2013 року (як у рішенні). Позивач ОСОБА_1 не довів належними і допустимими доказами, що сплачена ним визначена рішенням суду від 05 грудня 2013 року сума заборгованості у гривнях відповідала сумі заборгованості в доларах США за офіційним курсом Національного банку України на час здійснення сплати 14 квітня 2023 року. За таких обставин, сама лише постанова державного виконавця про зняття арешту з майна не є беззаперечним доказом припинення зобов`язання за кредитним договором, а відтак і підставою для припинення іпотеки, про що просить позивач у позовній заяві.

У справах № 161/6145/23 та № 161/15802/13-ц суди не встановлювали, який саме розмір боргу мав бути повернутий позичальником за умовами договору з урахуванням отриманої суми кредиту, а висновки про те, що ОСОБА_1 виконав своє основне зобов`язання (згідно судового рішення), або про те, що таке зобов`язання не є натуральним, є правовою оцінкою обставин справи, яка не є обов`язковою для суду у цій справі.

Оскільки відсутні підстави для визнання іпотеки, яка є похідною від основного зобов`язання, припиненою, то і відсутні підстави для виключення з реєстрів записів про іпотеку, про державну реєстрацію обтяжень та іпотеки, зобов`язання передати документи.

Колегія суддів розцінює заявлені представником позивача ОСОБА_2 в апеляційній скарзі запитання (у тому числі навідні за своїм змістом) як спробу перекладення обов`язку доказування вимог апеляційної скарги з позивача на суд апеляційної інстанції.

Судом першої інстанції у рішенні застосовані висновки Верховного Суду у справах, спірні правовідносини та обставини у яких є тотожними до тих, що встановлені судом прешої інстанції у справі, що переглядається.

Висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову зроблені з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з правильним застосуванням норм матеріального права. Підстав для скасування рішення суду немає.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя

Судді