ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/658/24 Справа № 932/1232/20 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі №2н-1152/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі №2н-1152/06 за його позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики. Заінтересованою особою заявник ОСОБА_2 визначив Шевченківський ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року заяву задоволено. Поновлено ОСОБА_2 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа №2н-1152/06, виданого 29 вересня 2006 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що його не було повідомлено про розгляд заяви, жодної судової повістки йому не направлялося, та грубим чином порушено його право на судовий захист та норми законодавства України та Конвенції, що є безумовною підставою для скасування ухвали. Більш того, задовольняючи заяву суд першої інстанції залишив без уваги те, що заявником не приведено жодних поважних підстав для поновлення йому строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та надано докази, які взагалі є сфальсифікованими. Наголошував на тому, що виконавчий лист було повернуто саме у 2011 році.

16 листопада 2023 року ОСОБА_2 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість ухвали суду, просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу- без задоволення. Вказував що в рамках виконання судового наказу в 2011 році були призначені прилюдні торги, які не відбулися. Однак після повернення виконавчого листа у 2011 році без виконання, він повторно подав його до виконання саме у 2011 році. Та тільки у 2020 році, після ознайомлення з виконавчим провадженням, він дізнався про те що оригінал судового наказу та постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 14 травня 2014 року йому не надсилали, та отримав він вказану постанову саме 10 січня 2020 року.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 13 вересня 2006 року був виданий судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 суми боргу в розмірі 281537,50 грн, суми судового збору в розмірі 850 грн та суми витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 30 грн, а всього 282417,50 грн на користь ОСОБА_2 , який був пред`явлений ОСОБА_2 до примусового виконання.

10 січня 2020 року ОСОБА_2 отримав постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 14 травня 2014 року ПВ №19855064, в якому зазначено, що в ході примусового виконання виконавчого документу належні боржнику майно та доходи, на які можливо звернути стягнення не виявлені, у зв`язку із чим ОСОБА_2 було повернуто судовий наказ №2н-1152, виданий 29 вересня 2006 року, разом із постановою.

11 січня 2020 року ОСОБА_2 звернувся про примусове виконання судового наказу №2н-1152, виданого Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська 29 вересня 2006 року, до Шевченківського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), у той же день отримав повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 11 січня 2020 року у зв`язку із тим, що стягувачем пропущено строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що строк заявником пропущений із поважних причин, тому підлягає до поновлення.

Проте, колегія суддів не може в повній мірі погодитись із такими висновком суду, з огляду на наступне.

Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 433 ЦПК України передбачено, що заява про поновлення строку розглядається в судовому засіданні з викликом сторін і заінтересованих осіб. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката.

Порядок розгляду такої заяви чітко передбачений процесуальним законом і можливість розгляду її за відсутності сторін можлива лише у разі їх належного повідомлення та за відсутності будь яких недоліків заяви.

Главою 7 ЦПК України визначено порядок сповіщення сторін про розгляд справи.

Згідно ч. 2 ст. 128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання, якщо їх явка є не обов`язковою.

Відповідно до ч.6 ст. 128 ЦПК України, судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Згідно ж ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи;3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для для скасування ухвали суду та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 у поданій заяві взагалі не вказав боржника ОСОБА_1 та його адресу та заява була розглянута без належним чином повідомленого боржника.

В матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення учасників справи про розгляд справи, тобто відсутні будь які дані про їх обізнаність про час та місце розгляду заяви, а цивільне судочинство, згідно норм процесуального закону, здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви у зв`язку з чим дійшов до передчасного висновку про її задоволення.

Приписами ст.433 ЦПК України встановлено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого іншими органами (посадовими особами), подається до суду за місцем виконання відповідного рішення.

Причина пропуску строку є поважною, якщо вона відповідає одночасно таким умовам: це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк, це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк, виникла протягом строку, який пропущено та підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Поважними причинами пропуску строку можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії,та підтверджені належними доказами.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у справі N 166/1472/18 від 23 жовтня 2019 року, питання про поважність пропуску строків є оціночним.

Суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали суду, не вислухав думку учасників справи, та дійшов передчасного висновку про задоволення заяви ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з: вступної частини із зазначенням: дати і місця її постановлення; найменування суду, прізвище та ініціалів судді (суддів); імен (найменувань) учасників справи; описової частини із зазначенням суті клопотання та імені (найменування) особи, яка його заявила, чи іншого питання, що вирішується ухвалою; мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу; резолютивної частини із зазначенням: висновків суду; строку і порядку набрання ухвалою законної сили та її оскарження.

Отже, за наслідками розгляду заяви у даній справі, обґрунтованою може вважатися така ухвала, яка постановлена на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними доказами, які мають бути досліджені в судовому засіданні.

Проте, як вбачається з оскаржуваної ухвали, в порушення вимог п.3 ч.1 ст.260 ЦПК України, судом першої інстанції не витребувались та не досліджувались при розгляді цієї справи матеріали виконавчого провадження, ухвала суду не містить висновків щодо того, які саме причини пропуску строку є поважними.

Вирішення питання щодо заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відбулось без з`ясування та оцінки усіх обставин.

Також колегія суддів звертає увагу на розбіжності у доказах наданих стягувачем та боржником.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року скасуванню, а матеріали заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання підлягають направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 379, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 грудня 2021 року скасувати та матеріали заяви ОСОБА_2 про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по цивільній справі №2н-1152/06 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров