УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 199/4657/18

провадження № 61-18287ск23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Олійник А. С.,

Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс-Банк» про визнання незаконною зміни відсотків за кредитним договором, зобов`язання перерахувати та зупинити нарахування відсотків, визнання недійсним кредитного договору, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Сенс-Банк» (далі - АТ «Сенс-Банк») про визнання незаконною зміни відсотків за кредитним договором, зобов`язання перерахувати та зупинити нарахування відсотків, визнання недійсним кредитного договору, відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суд м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року позов задоволено частково.

Зобов`язано АТ «Сенс-Банк»перерахувати відсотки за користування кредитом відповідно до пункту 1.1 статті 1 договору кредиту № 9/119-6, укладеного 24 березня 2006 року між АТ «Сенс-Банк» та ОСОБА_1 у розмірі 10,75 відсотків річних.

Стягнено з АТ «Сенс-Банк»на користь ОСОБА_1 витрати на проведення судово - економічної експертизи у розмірі 12 355,92 грн та на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 використовує образливі слова для надання особистих характеристик судді, які не можуть використовуватись ні у заявах по суті справи, з процесуальних питань, інших процесуальних документах. Апеляційна скарга є виявом неповаги до суду та зловживанням позивачем процесуальними правами, у зв`язку із чим апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року підлягає поверненню особі, яка її подала відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України.

16 грудня 2023 року ОСОБА_1 , з пропуском строку на касаційне оскарження, направила засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року.

У касаційній скарзі позивач просить суд касаційної інстанції поновити строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року, скасувати ухвалу Дніпропетровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. Підставою касаційного оскарження ухвали апеляційного суду зазначає порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

Частиною третьою статті 390 ЦПК України встановлено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними (частина перша статті 127 ЦПК України).

В обґрунтування клопотанняпро поновлення строку на касаційне оскарження позивач зазначає, що копію оскаржуваної ухвали вона отримала засобами поштового зв`язку та в передбачений частиною другою статті 390 ЦПК України строк, направила касаційну скаргу, тому має право на поновлення строку на касаційне оскарження. На підтвердження вказаних обставин, позивачем надано копію оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції із супровідним листом про її направлення та копію конверту суду апеляційної інстанції з відтиском дати направлення поштової кореспонденції та трек-номером. Згідно з інформацією щодо відстеження пересилання поштових відправлень УДППЗ «Укрпошта» відправлення з трек-номером 917, надіслане Дніпропетровським апеляційним судом на адресу позивача 16 листопада 2023 року та вручено 17 листопада 2023 року.

Наведені підстави та обставини свідчать про поважність причин пропуску строку для подання касаційної скарги.

З огляду на викладене, клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Дніпропетровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року підлягає задоволенню.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до статті 55 Конституції Україникожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 2, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу.

Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Аналіз змісту частини другої статті 44 ЦПК України дає підстави для висновку, що перелік дій, які суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

У процесуальних правовідносинах, намагаючись донести свою думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників. Вказані дії є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє, і суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства.

Подібні правові висновки, викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 17 листопада 2022 року у справі № 822/5962/15.

Верховний Суд звертає увагу, що учасник справи повинен користуватися процесуальними правами виключно в межах завдань цивільного судочинства, сприяючи суду у здійсненні правосуддя. Якщо такий учасник вчиняє процесуальну дію з іншою метою, зокрема образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, висловити власні негативні емоції на їхні дії та рішення, він виходить за межі змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно з статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Відповідно до змісту частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , суд апеляційної інстанції виходив з того, що в ній містяться висловлювання, використання яких неприпустиме при оформленні апеляційної скарги.

Позивач називає суддю, який ухвалив рішення, хабарником, представників АТ «Сент Банк» - «особами, які заносять хабарі». Такий виклад апеляційної скарги є виявом неповаги до суду та інших осіб, а подання такої скарги є зловживанням позивачем її процесуальним правом. Тому в силу вимог частини третьої статті 44 ЦПК України ці обставини є підставою для повернення апеляційної скарги.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначено, що учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України). Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України). За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

В постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 вказано, що образливі та лайливі слова чи символи, зокрема, для надання особистих характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям) не можуть використовуватися ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання (частина третя статті 44 ЦПК України).

Використання учасниками судового процесу образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні із судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасник судового процесу має ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, суду та конкретних суддів. Суд не має толерувати використання у процесуальних заявах образливих характеристик (аналогічні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, від 14 квітня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 07 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19, від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21, від 08 липня 2021 року у справі № 9901/235/20, від 27 жовтня 2021 року у справі № 9901/598/19). Наявність такої характеристики є достатньою, щоб суд застосував наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України (повернення, залишення без розгляду заяв, скарг, клопотань).

Встановивши, що зміст висловлювань позивача, викладених в апеляційній скарзі, виходить за межі нормальної, коректної та легітимної критики, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що подання таких апеляційних скарг в розумінні прецедентної практики ЄСПЛ та положень ЦПК України констатується як зловживання правом на подання заяв, та правильно повернув апеляційну скаргу на підставі частини третьої статті 44 ЦПК України.

Такі висновки апеляційного суду узгоджуються з вищенаведеними правовими висновками Верховного Суду.

Таким чином, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ЦПК України, повернув ОСОБА_1 апеляційну скаргу на рішення Амур - Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про те, що відповідно до Конституції України вона має право на власну думку, а в апеляційній скарзі не було вжито лайливих слів, не заслуговують на увагу, оскільки зазначене не спростовує встановленого апеляційним судом факту, що вжиті в апеляційній скарзі висловлювання є образливими як для суду, так і для інших учасників справи.

Крім цього, оскаржуване судове рішення суду апеляційної інстанції не позбавляє позивача доступу до правосуддя, так як повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Оскільки доводи та аргументи, наведені позивачем у касаційній скарзі, не дають підстав для висновків про незаконність оскаржуваного судового рішення, а правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування, касаційна скарга є необґрунтованою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сенс-Банк» про визнання незаконною зміни відсотків за кредитним договором, зобов`язання перерахувати та зупинити нарахування відсотків, визнання недійсним кредитного договору, відшкодування моральної шкоди.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

А. С. Олійник

І. М. Фаловська