Справа № 463/2001/19 Головуючий у 1 інстанції Леньо С.І.
Провадження № 22-з/811/10/24 Доповідач в 2-й інстанції Копняк С. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання - Марко О.Р.,

з участю - заявника ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Сьоми І.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові в режимі відеоконференцзв`язку заяву про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , у справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 ; третя особа: орган опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради про визначення часток у майні, припинення права власності,

В С Т А Н О В И В:

Постановою Львівського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 15 червня 2021 року скасовано, ухвалено нове рішення.

Позов ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення часток у майні, припинення права власності задоволено.

Визначено частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 21,1 кв.м. по 1/3 за кожним із співвласників: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Припинено право власності ОСОБА_2 на 1/3 частку в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 21,1 кв.м., компенсувавши йому вартість такої у сумі 96 000 грн 00 коп., які внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунку ТУ ДСА України у Львівській області згідно квитанції № 18 від 03 червня 2021 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2280 грн 20 коп. судового збору за розгляд справи судом першої інстанції, 2466 грн 00 коп. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції та 3 288 грн 00 коп. судового збору за розгляд справи судом касаційної інстанції.

14 січня 2024 ОСОБА_1 подала заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій зазначає, що в процесі виконання рішення суду, а саме при зверненні до органів реєстрації права власності, з`ясувалося, що неможливо провести реєстрацію права власності за неповнолітнім ОСОБА_4 та ОСОБА_3 1/3 частки квартири, право власності на яку припинене за ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю у постанові суду вказівки кому і в яких частках передається 1/3 на квартири АДРЕСА_1 . Посилається на постанову Верховного суду у справі №559/1923/17 від 08 березня 2023, в якій зазначено, що при виділі у власність позивачу частини спірного житла суд повинен зазначити у судовому рішенні, також, яка частка залишається відповідачу. Це логічний висновок, який витікає з наслідків здійснення поділу майна. Вказує, що аналогічно у випадку припинення права власності одного зі співвласників на користь якого присуджується компенсація вартості його частки, ця частка переходить в рівних частках до інших співвласників, відповідно до презумпції зазначеної в статті 370 ЦК України.

Просить ухвалити додаткове рішення в якому постановити, що в результаті припинення права власності на 1/3 частини квартири,належну ОСОБА_2 та присудження на його користь компенсації вартості частки в сумі 96 000 грн, визначити остаточно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м. за кожним.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін у справі, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) зазначено, що:

«7.24. Аналіз положень статті 244 ГПК України та статті 270 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинства згідно з частиною першою статті 221 ГПК України.

7.25. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом. Однак, через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі при прийнятті додаткового рішення скасовувати чи змінити первісне рішення, проте він має право виправити деякі його недоліки, зокрема пов`язані з необхідністю розподілу судових витрат».

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та третьою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Вимоги до змісту рішення містяться в статті 265 ЦПК України, а до постанови суду апеляційної інстанції в статті 382 цього Кодексу.

Так, у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються висновку суду апеляційної інстанції по суті вимог апеляційної скарги (пункт «а» частини четвертої статті 382 ЦПК України.

У резолютивній частині рішення зокрема, зазначається висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог (пункт 1 частин п`ятої статті 265 ЦПК України).

Аналіз змісту позовної заяви, рішення суду першої інстанції та апеляційної скарги свідчить, що в межах цієї справи не розглядались позовні вимоги про визнання (визначення) остаточно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по 1/2 частині квартири за адресою: АДРЕСА_1 загальною площею 21,1 кв.м. за кожним.

Відтак, відсутні законодавчі підстави для прийняття додаткового рішення у справі, оскільки в такому разі буде змінено сам зміст рішення, що є недопустимим у розумінні статті 270 ЦПК України.

З огляду на викладене, в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись статтями 259 - 261, 268, 270, 368, 381 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 лютого 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич