ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/741/24 Справа № 201/6498/23 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про витребування майна.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява представника позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 червня 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково, заборонено вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо квартири АДРЕСА_1 .

11 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про зустрічне забезпечення позову шляхом внесення позивачем на депозитний рахунок Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська 2211700 грн. у строк, що не може перевищувати 10-ти днів з дати отримання ухвали про зустрічне забезпечення.

В обґрунтування заяви посилався на те, що застосовані заходи забезпечення позову є необґрунтованими та обмежують його права власника, а ризик завданих збитків від користування квартирою не забезпечений. Вказував, що став власником спірної квартири в результаті її придбання в порядку Закону України «Про виконавче провадження», при примусовому виконанні рішення суду та на підставі свідоцтва про право власності від 07 червня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О.М. Ціна придбання нерухомого майна дорівнює сумі заборгованості та становить 1226090 грн.

Зазначав, що на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 грудня 2022 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 26 квітня 2023 року, яким рішення було залишено без змін, позивачці було відмовлено у визнанні недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_1 не є власником квартири в розумінні ст.ст. 387,388 ЦК України, оскільки квартира була відчужена на підставі договору купівлі-продажу, який не визнаний недійсним, а тільки власник має право на звернення до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння. Він, як добросовісний набувач та власник нерухомого майна, несе надмірний тягар в результаті застосування судом забезпечення позову у вигляді заборони проведення реєстраційних дій. Він не може вільно користуватися, володіти та розпоряджатися квартирою АДРЕСА_1 , оскільки в ній мешкають орендарі позивача. В результаті цього він зазнає прямі збитки у вигляді неотримання коштів від продажу вказаного майна. 01 червня 2023 року між ним та ОСОБА_3 був укладений попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири, відповідно до якого сторони були зобов`язані укласти договір купівлі-продажу до 05 серпня 2023 року, з урахуванням наявності заборони на вчинення реєстраційний дій, даний договір укласти неможливо. У зв`язку з цим він поніс збитки у розмірі 2211700 грн. (ціна продажу за попереднім договором).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову задоволено частково, застосовано до ОСОБА_1 зустрічне забезпечення у вигляді внесення ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду 1226090 грн., надано ОСОБА_1 строк десять календарних днів з дня отримання ухвали про зустрічне забезпечення на внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду та зобов`язано її надати документи на підтвердження надання зустрічного забезпечення, у разі не надання ОСОБА_1 доказів зустрічного забезпечення у визначений судом строк скасувати ухвалу про забезпечення позову від 07 червня 2023 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року скасувати та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні заяви про зустрічне забезпечення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд неправильно застосував принципи цивільного процесуального законодавства щодо співмірності та розумності зустрічного забезпечення - не в контексті можливих збитків відповідача, що можуть настати в результаті тимчасової дії заборони відчуження майна, а в контексті збитків позбавлення права власності на майно, тобто можливі наслідки для відповідача за результатом розгляду справи по суті. Вказувала, що у своїй заяві відповідач не визначив та не довів наявності будь-яких збитків, та не навів обставин та їх доказів щодо причинного зв`язку між забезпеченням позову та збитками останнього.

08 січня 2024 року представник ОСОБА_2 - адвокат Ялова Ю.О. надала до суду пояснення, яких просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін. Вказувала, що в результаті тривалої дії забезпечувальних заходів відносно майна ОСОБА_2 , він несе збитки, у вигляді неотриманої вигоди від продажу власної квартири, які міг би реально одержати за звичайних обставин, у випадку, якщо його права не було б порушено.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про зустрічне забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що забезпечення позову зазначеним шляхом призвело до прямих збитків відповідача та такий стан призводить до дисбалансу інтересів сторін. При цьому суд врахував, що сума зустрічного забезпечення, яку просить застосувати відповідач, більша за вартість спірного майна, за якою відповідач придбав майно, а отже з метою дотримання принципів розумності та справедливості суд вважав за необхідне застосувати зустрічне забезпечення в розмірі, який дорівнює ціні придбання нерухомого майна та становить 1226 090 грн.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Отже, на відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, справа №753/2380/18-ц.

Оцінка співмірності здійснюється, крім іншого, з урахуванням співвідношення права та інтересу, які просить захистити заявник, вартості майна, на яке накладається арешт, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Дане питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (стаття 76 ЦПК України), яких позивачем не подано.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання в Україні. Жодних доказів того, відсутності у неї об`єктивної можливості відшкодувати можливі збитки відповідача не надано.

Проаналізувавши наведені норми закону в сукупності та матеріали справи, колегія суддів вважає, що застосування зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання позивачки внести на депозитний рахунок суду грошову суму у розмірі 1 226 090 грн, не є співмірним із збитками, які можуть бути завдані основним забезпеченням позову.

Зазначаючи щодо спричинення збитків фактично упущеної вигоди внаслідок вжиття заходів забезпеченням позову, відповідачем не надано доказів, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання доходу саме у такому розмірі.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені заяви про зустрічне забезпечення позову

Керуючись ст.ст.367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про зустрічне забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 лютого 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.О. Макаров