ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/299/24 Справа № 202/7769/22 Суддя у 1-й інстанції - Кухтін Г.О. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Паромової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року в цивільній справі номер 202/7769/22 за позовною заявою Служби автомобільних доріг у Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Краматорське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення коштів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулась Служба автомобільних доріг у Донецькій області з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Краматорське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення коштів, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 було призначено на посаду начальника Служби з 12 грудня 2018 року. На підтвердження непрацездатності за період з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року останнім було подано листок непрацездатності, який було опрацьовано та включено до заяви-розрахунку від 12 травня 2021 року. У зв`язку із чим ОСОБА_1 було нараховано 17923, 62 грн, у тому числі за рахунок підприємства за перші п`ять днів 8147,10 грн, за рахунок Фонду соціального страхування 9776,52 грн. Після чого сплачено ОСОБА_1 кошти у розмірі 8147,10 грн. Проте, 27 травня 2021 року на адресу Служби надійшов лист, яким Краматорське міське відділення Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області повідомлено, що листок непрацездатності, виданий ОСОБА_1 , за період з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року, виданий та продовжений необґрунтовано.

Враховуючи викладене вище, позивач вважає, що відповідачу сплачено кошти на підставі неналежного первинного документу (листка непрацездатності АДУ №062601 за період з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року).

Служба автомобільних доріг у Донецькій області просила суд стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 8147,10 грн відповідно до ст. 1212 ЦК України.

В лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся із зустрічним позовом до Служби автомобільних

доріг у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про зобов`язання вчинити певні дії, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 дійсно працював на посаді начальника Служби. З 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року перебував на лікарняному на підставі виданого листка непрацездатності АДУ №062601, що є підставою для призначення та виплати йому допомоги по тимчасовій непрацездатності. Рішення про відмову у призначенні допомоги уповноваженим на те органом із зазначенням конкретних причин відмови не приймалось. Посилання Служби на проведену перевірку та виявлення фактів, що вказаний листок непрацездатності видано та продовжено необґрунтовано ОСОБА_1 вважає безпідставним, оскільки мотиви такого рішення невідомі. Наразі відсутні будь-які підстави позбавляти ОСОБА_1 передбачених законодавством виплат на підставі листка непрацездатності АДУ №062601. Враховуючи, що заяву розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами, було скасовано, повернувши грошові кошти на рахунок Фонду соціального страхування, замість того щоб виплатити відповідні кошти ОСОБА_1 , останній вважав, що Службу слід зобов`язати скласти та повторно подати заяву-розрахунок до ПФУ, яке з 1 січня 2023 року адмініструє кошти соціального страхування.

ОСОБА_1 у зустрічному позові просив суд зобов`язати Службу скласти і подати в електронному вигляді чи на паперових носіях до територіального органу уповноваженого органу управління (Пенсійного фонду України) оформлену за встановленим законодавством зразком заяву-розрахунок щодо здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення по листку непрацездатності АДУ №062601, виданому на ім`я ОСОБА_1 , за період тимчасової непрацездатності з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року (за рахунок коштів соціального страхування з 24 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року) та відмовити у задоволення первісної позовної заяви.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року в задоволенні позовних вимог Служби автомобільних доріг у Донецькій області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Краматорське міське відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про стягнення коштів - відмовлено.

Задоволено зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до Служби автомобільних доріг у Донецькій області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Краматорського міського відділення Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області, про зобов`язання вчинити певні дії.

Покладено зобов`язання на Службу автомобільних доріг у Донецькій області, як страхувальника, скласти і подати в електронному вигляді чи на паперових носіях до територіального органу уповноваженого органу управління (Пенсійного фонду України) оформлену за встановленим законодавством зразком заяву-розрахунок щодо здійснення фінансування для надання матеріального забезпечення по листку непрацездатності серії АДУ №062601, виданому на ім`я ОСОБА_1 , за період тимчасової непрацездатності з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року (за рахунок коштів соціального страхування з 24 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року).

Стягнуто зі Служби автомобільних доріг у Донецькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Із вказаним рішенням не погодилась Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області, подала апеляційну скаргу, просила апеляційний суд скасувати рішення Індустріального районного суду с. Дніпропетровська у справі №202/7769/22 від 11.07.2023 року і ухвалити у нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області та відмовити повністю ОСОБА_1 у задоволенні його позовних вимог за зустрічним позовом.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції не

відповідає завданню цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, с незаконним і необґрунтованим.

10.06.2021 року від третьої особи на адресу Служби надійшов лист «Про надання інформації» за №25.01-06/1750 від 09.06.2021 року, в якому було зазначено наступне:

За результатами перевірки встановлено, що листок непрацездатності серії АДУ №062601 за період з 19.04.2021 року по 29.04.2021 року застрахованій особі ОСОБА_1 виданий та продовжений необґрунтовано, про що повідомлено департамент, як орган, що ініціював перевірку.

Краматорським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в подальшому було проведено документальну перевірку дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України та 30.07.2021 року складено Акт №87.

Таким чином, у справі наявні як мінімум два належні та допустимі письмові докази щодо необґрунтованого використання коштів ОСОБА_1 . Суд не дослідив їх належним чином, та не з`ясував дійсні обставини справи, що потягло за собою ухвалення по суті незаконного судового рішення.

Службою автомобільних доріг у Донецькій області було сплачено кошти на підставі неналежного первинного документу (Листок непрацездатності серії АДУ №062601 за період 19.04.2021 року по 29.042021 року), який Краматорським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду в Донецькій області був визнаний таким, що виданий та продовжений застрахованій особі ОСОБА_1 необґрунтовано. Отже, на сьогоднішній день, зазначені кошти повинні бути повернуті ОСОБА_1 на рахунок Служби автомобільних доріг у Донецькій області, як такі, що отримані ним без належного правового обґрунтування.

Суд першої інстанції, мотивував своє спірне рішення та обґрунтовував його законодавством, яке набрало чинності вже після виникнення спірних правовідносин.

Так, суд зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 3 березня 2023 року №185 затверджено Порядок проведення особами, уповноваженими правлінням Пенсійного фонду України, перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності, яким визначено процедуру проведення особами, уповноваженими правлінням Пенсійного фонду України, перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності і документів, що є підставою для їх формування.

Водночас, вже з дати винесення постанови вбачається, що вона прийнята після виникнення спору між Службою та ОСОБА_1 , та навіть після відкриття провадження у справі. Суд першої інстанції взагалі не визначив характер спірних правовідносин, та застосував законодавство, яке не підлягало застосуванню.

Пунктом 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 року №13, закріплений обов`язок комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, зокрема: приймати рішення про призначення матеріального забезпечення; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення. про припинення його виплати (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Після отримання роботодавцем рішення про призначення матеріального забезпечення, роботодавець зобов`язаний здійснити нарахування даного матеріального забезпечення, виплатити перші 5 днів за власні кошти (у разі необхідності), підготувати та надати відповідно до статті 34 Закону №1105-XIV, Порядку фінансування страхувальників для надання, матеріального забезпечення застрахованим особам у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та окремих виплат потерпілим на виробництві за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, затвердженого постановою правління Фонду, соціального страхування України від 19.07.2018 року №12 до відповідного відділення Фонду заяву-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Із вищенаведеного вбачається, що питання щодо оплати листків непрацездатності належать виключно до компетенції страхувальника та Фонду соціального страхування України.

Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі, на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

В силу положень частини третьої статті 30 Закону №105-XIV та пункту 2.2 Порядку №13 обов`язок з розгляду питання про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг застрахованим особам, а також перевірки, підстав і, правильності видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг, покладено на комісію із соціального страхування, що утворюється роботодавцем.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у пункті 36 постанови від 29.04.2020 у справі №805/1376/16-а.

На момент розгляду питання про наявність підстав для призначення і виплати ОСОБА_1 допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листка непрацездатності серії ЛДУ №062601 за період з 19.04.2021 року по 29.04.2021 року комісія із соціального страхування Служби автомобільних доріг у Донецькій області володіла достовірною та достатньою інформацією, яка у своїй сукупності, підтверджувала факт перебування застрахованої особи, на лікарняному, адже у розпорядженні позивача був наявний оригінал листка непрацездатності серії АДУ №062601 з заповненими даними, та підписами і печаткою відповідної медичної установи.

Таким чином, прийняття комісією Служби іншого рішення про відмову в нарахуванні матеріального забезпечення та виплати перші 5 днів за власні кошти Служби було б порушенням норм діючого законодавства.

При розгляді цієї справи суд першої інстанції не врахував того факту, що положеннями Інструкції №455 (яка визначає порядок і умови видачі, продовження та облік документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, здійснення контролю за правильністю їх видачі ) не врегульовані питання щодо порядку проведення контролю за правильністю та обґрунтованістю видачі, продовження та обліку листків непрацездатності в частині умов та підстав проведення перевірки, тривалість контрольного заходу; порядок фіксування результатів та оскарження дій посадових осіб ФССУ та МОЗ.

Так, у законодавстві на момент виникнення спірних правовідносин взагалі не був визначений порядок проведення Фондом соціального страхування перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» передбачено, що перевірка обґрунтованості видачі листків непрацездатності здійснюється ФСС. Але, оскільки предметом перевірки є результат діяльності лікарів - листок непрацездатності та медичні дані порядок проведення таких перевірок встановлюється МОЗ України за погодженням із ФСС. Після утворення Фонду соціального страхування України (шляхом об`єднання Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань і Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності у 2015 році) Порядок проведення ФСС перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності не було затверджено.

В даному випадку під час нарахування та виплати Службою ОСОБА_1 допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю на підставі листка непрацездатності серії АДУ №062601 за період з 19.04.2021 року по 29.04.2021 року комісії із соціального страхування Служби не був відомий факт визнання Краматорським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області листка непрацездатності серії АДУ №062601 таким, що виданий необґрунтовано. Таким чином, після встановлення зазначеного факту правова підстава набуття ОСОБА_1 грошових коштів у розмірі 8147,10 грн згодом відпала.

ОСОБА_1 набув майно (грошові кошти у розмірі - 8147,10 грн.) без достатньої правової підстави, а відтак зобов`язаний повернути його Службі автомобільних доріг у Донецькій області.

Зі змісту ст. 1215 ЦК України вбачається, що допомога по тимчасовій непрацездатності, що виплачується за рахунок підприємства не належить до тих виплат, які не підлягають поверненню.

Суд першої інстанції розглянув справу за відсутності третьої особи та взагалі про це не зазначив нічого в своєму рішенні.

Від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Остапенко А.І., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11.07.2023 року у справі №202/7769/22 залишити без змін, апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області без задоволення.

В квітні 2021 року ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується виданим у встановленому порядку листком непрацездатності (т. 1, а.с. 82), але станом на день подання зустрічного позову (лютий 2023 року) він так і не отримав матеріальне забезпечення (лікарняні) за рахунок коштів Фонду соціального страхування України (коштів соціального страхування, які з 01.01.2023 адмініструє Пенсійний Фонд України). Листок непрацездатності недійсним ніхто не визнавав та не відкликав (не скасовував).

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується, зокрема, загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням.

За змістом ч. 2 ст. 15 Закону України від 23.09.1999 № 1105-XIV «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (тут і далі - Закон № 1105- XIV в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), роботодавець зобов`язаний, зокрема, але не виключно, надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності (ч. 1 ст. 31 Закону № 1105-XIV).

За змістом пункту 3 Порядку оплати перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, за рахунок коштів роботодавця, затвердженого постановою КМУ від 26.06.2015 року №440 (тут і далі Порядок № 440 в редакції, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин), підставою для оплати днів тимчасової непрацездатності є виданий в установленому порядку листок непрацездатності.

Служба, у своєму листуванні з ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 83-92), а також в поданому до суду позові (т. 1, а.с. 1-7) та в апеляційній скарзі, стверджує, що вона оплатила йому перші п`ять днів непрацездатності за рахунок власних коштів, і натепер вимагає від ОСОБА_1 повернути ці кошти, але категорично заперечує існування власного обов`язку забезпечити оплату решти днів непрацездатності (починаючи з шостого дня) за рахунок коштів соціального страхування, покликаючись при цьому на думку відділення Фонду соціального страхування про нібито «необґрунтованість» видачі та продовження листка непрацездатності.

У випадку з ОСОБА_1 були відсутні підстави, передбачені ст. 23 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (в редакції закону, що діяла станом на час виникнення спірних правовідносин).

Суд першої інстанції таких підстав не встановив, а Служба в умовах змагального судового процесу належних доказів існування таких обставин не подала. Не покликається Служба на відповідні обставини й в апеляційній скарзі.

Таким чином, ОСОБА_1 має право як на оплату перших п`яти днів непрацездатності за рахунок коштів роботодавця (19.04.2021 року-23.04.2021 року), так і на оплату наступних шести днів непрацездатності - за рахунок коштів соціального страхування (24.04.2021 року-29.04.2021 року). Отже, рішення суду першої інстанції про відмову у первісному позові (про стягнення коштів, виплачених за рахунок роботодавця) та про задоволення зустрічного позову (про зобов`язання вчинити дії з виплати коштів соціального страхування) є правильним.

Рішення про відмову в призначенні допомоги із зазначенням причин відмови та порядку оскарження, не виносилося. Повідомлення про таке рішення у встановлений законом строк (не пізніше п`яти днів) ОСОБА_1 не надсилалося. В матеріалах судової справи такий документ відсутній.

Краматорське міське відділення УВД ФСС України в Донецькій області не надало ОСОБА_1 копій матеріалів перевірки листка непрацездатності серії АДУ №062601, виданого на його ім`я, у тому числі копії довідки (акту) про результати проведеної перевірки, у зв`язку з чим, в контексті свого зустрічного позову ОСОБА_1 зробив висновок про те, що такі матеріали відсутні. В ході розгляду справи в суді першої інстанції, в умовах змагального судового процесу, ані Служба, ані третя особа, дане твердження належними та допустимими доказами не спростували. Також Краматорське міське відділення УВД ФСС України в Донецькій області так і не повідомило ОСОБА_1 та/або суду першої інстанції про те, з яких конкретно фактичних та юридичних підстав виданий йому листок непрацездатності серії АДУ №062601 слід вважати таким, що нібито виданий та продовжений необґрунтовано. З цих причин, слід констатувати, що такі фактичні та юридичні підстави відсутні.

Як до подання позову до суду, так і в ході розгляду справи в суді першої інстанції, ані Служба, ані Фонд соціального страхування, так і не навели переконливих аргументів: (1) щодо того, з яких конкретно фактичних та юридичних підстав виданий ОСОБА_1 листок непрацездатності слід вважати таким, що виданий та продовжений необґрунтовано, а також (2) щодо того, на якій правовій підставі (згідно з ст. 23 Закону №1105-XIV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) дні тимчасової непрацездатності ОСОБА_1 не підлягають оплаті.

Оскільки Служба в особі власної Комісії із соціального страхування 28.05.2021 року (протокол №13/1) абсолютно безпідставно та необґрунтовано скасувала заяву-розрахунок №003114 від 12.05.2021 року, повернувши 01.07.2021 року отримані грошові кошти на рахунок Фонду соціального страхування, замість того, щоб виплатити ці кошти ОСОБА_1 (кошти надійшли від Фонду на рахунок Служби 30.06.2021 року), суд першої інстанції абсолютно законно зобов`язав Службу скласти та подати відповідну заяву-розрахунок повторно, але вже не до Фонду соціального страхування, а до Пенсійного Фонду України, який з 01.01.2023 року адмініструє кошти соціального страхування.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій області Мендрух О.М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив рішення суду скасувати та задовольнити первісні позовні вимоги, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Остапенко А.І. з апеляційною скаргою не погодився, вважав її необґрунтованою, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відповідно до ст. 128, 130 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю не з`явившихся осіб.

Заслухавши суддю доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що наказом №405-К від 10 грудня 2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області (а.с. 12, том 1).

Наказом №202-К від 20 травня 2021 року звільнено ОСОБА_1 , начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області, з 20 травня 2021 року за систематичне невиконання без поважних причин покладених на нього обов`язків як працівника, до якого раніше застосовувались заходи дисциплінарного стягнення (а.с. 13-16, том 1).

У відповідності до копії листка непрацездатності серії АДУ №062601, виданого 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 , останній має звільнення від роботи з 19 квітня 2021 року по 24 квітня 2021 року, продовжено до 29 квітня 2021 року, причина непрацездатності: загальне захворювання, режим амбулаторний, стати до роботи з 30 квітня 2021 року. ОСОБА_1 була призначена допомога за 11 календарних днів, сума до виплати - 17923,62 грн (а.с. 17-18, 82-82зв, том 1).

У відповідності до протоколу №11 засідання комісії з соціального страхування Служба автомобільних доріг у Донецькій області від 12 травня 2021 року призначено допомогу ОСОБА_1 на підставі листка непрацездатності АДУ №062601 у розмірі 100%, кількість днів, що підлягають оплаті, з яких за рахунок фонду 6 днів (9776,52 грн), за період з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року (а.с. 19-19зв, том 1).

Листом №25.01-06/1750 від 09 червня 2021 року Краматорським міським відділенням Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області було повідомлено, що фахівцем відділу перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, проведена позапланова перевірка обґрунтованості та правомірності видачі листка непрацездатності працівнику ОСОБА_1 . За результатами перевірки встановлено, що листок непрацездатності серії АДУ №062601 за період з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року застрахованій особі ОСОБА_1 виданий та продовжений необґрунтовано (а.с. 23-24, том 1).

30 липня 2021 року Краматорським міським відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій, області було складено акт №87 за результатами проведеної документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України (а.с. 32-47, том 1).

01 липня 2021 року надлишково отримані кошти були перераховані на розрахунковий рахунок Фонду соціального страхування в Донецькій області (а.с. 28, 29, 30, 31, том 1).

До матеріалів справи долучено довідку про нарахування та виплату заробітної плати ОСОБА_1 за квітень 2021 року та зведена відомість сум для зарахування на картрахунки (а.с. 21, 22-22зв, том 1).

Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості. Задовольняючи зустрічні позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним та таким, що відповідає обставинам справи та нормам закону.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина 1 статті 4 ЦПК України).

У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на

захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом наведених положень закону судовому захисту підлягає порушене, невизнане або оспорюване право.

Відповідно до статей 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або

заперечень.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.

Відповідно до ст. 18, 19 наведеного Закону (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

П раво на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 2 статті 22 цього Закону передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 23 наведеного Закону передбачено, що застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

У цьому ж Законі передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається, зокрема, за період тимчасової непрацездатності, зазначений у листку непрацездатності, визнаному необґрунтованим.

Перевірка листків непрацездатності проводиться відповідними особами, уповноваженими на проведення перевірок обґрунтованості видачі та продовження листків непрацездатності.

Судом встановлено, що наказом №405-К від 10 грудня 2018 року ОСОБА_1

призначено на посаду начальника Служби автомобільних доріг у Донецькій області.

З копії листка непрацездатності серії АДУ №062601, виданого 19 квітня 2021 року ОСОБА_1 , вбачається, що останній має звільнення від роботи з 19 квітня 2021 року по 24 квітня 2021 року, продовжено до 29 квітня 2021 року, причина непрацездатності: загальне захворювання, режим амбулаторний, стати до роботи з 30 квітня 2021 року. ОСОБА_1 була призначена допомога за 11 календарних днів, сума до виплати - 17923,62 грн.

Відповідно до протоколу №11 засідання комісії з соціального страхування Служба автомобільних доріг у Донецькій області від 12 травня 2021 року призначено допомогу ОСОБА_1 на підставі листка непрацездатності АДУ №062601 у розмірі 100%, кількість днів, що підлягають оплаті, з яких за рахунок фонду 6 днів (9776,52 грн), за період з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року.

Листом №25.01-06/1750 від 09 червня 2021 року Краматорським міським відділенням Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області було повідомлено, що фахівцем відділу перевірки обґрунтованості видачі листків непрацездатності Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області, проведена позапланова перевірка обґрунтованості та правомірності видачі листка непрацездатності працівнику ОСОБА_1 . За результатами перевірки встановлено, що листок непрацездатності серії АДУ №062601 за період з 19 квітня 2021 року по 29 квітня 2021 року застрахованій особі ОСОБА_1 виданий та продовжений необґрунтовано.

Проте, з наданого Краматорським міським відділенням Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області листа не видно, за які саме порушення листок непрацездатності виданий та продовжений ОСОБА_1 необґрунтовано. В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача також не надав пояснень або інших доказів щодо цього питання.

З огляду на наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, встановивши на основі дослідження всіх наявних у справі доказів у їх сукупності та співставленні, їх належної оцінки, правильного визначення характеру спірних правовідносин і норм права, які підлягали застосуванню до цих правовідносин,дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні первісного позову через його недоведеність та задоволенні зустрічного позову, зазначивши, що органом, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності конкретного змісту порушення не встановлено, у зв`язку із чим підстави для коригування (скасування) заяви розрахунку, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам ( ОСОБА_1 ) суми матеріального забезпечення відсутні.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції, висновків суду не спростовують та переважно зводяться до незгоди із встановленими судом обставинами, та спрямовані на переоцінку доказів у справі.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й

від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для скасування судового рішення не вбачається.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій областіпо сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Донецькій областізалишити без задоволення, рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 11 липня 2023 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 березня 2024 року.

Судді: