Справа № 515/1517/23
Провадження № 2/513/156/24
Саратський районний суд Одеської області
01 лютого 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі головуючого судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Шевченко Є.Д., представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в залі суду, в смт Сарата Одеської області, клопотання відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про поновлення пропущеного строку надання відзиву та клопотання представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення відзиву без розгляду, заявлене в межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,
у с т а н о в и в:
29 вересня 2023 року позивачка звернулася до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощенного позовного провадження.
Розпорядженням в.о. голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 30 листопада 2023 року зазначена цивільна справа передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області. Справа надійшла до Саратського районного суду 20 грудня 2023 року.
Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 21 грудня 2023 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів прийнято до провадження та призначено до розгляду по суті на 01 лютого 2024 року о 09:30 годині в приміщенні Саратського районного суду Одеської області.
Представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судовому засіданні просив повернути поданий відповідачем відзив без розгляду, у зв`язку із пропуском строку його подання, оскільки в матеріалах справи міститься заява відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, а відзив поданий більше ніж через місяць.
Представник відповідача - адвокат Семенова Н.С. у судовому засіданні просила поновити строк на подання відзиву, оскільки такий строк був пропущений з поважних причин, оскільки після укладення договору із відповідачем, з метою надання відзиву були здійснені запити до державної виконавчої служби щодо стану заборгованості із сплати аліментів. Перша відповідь, яка була отримана була не точна, тому було здійснено повторні запити та після отримання інформації, яка має суттєве значення для розгляду справи, був поданий відзив та долучено відповідні докази.
Вислухавши думку учасників цивільного процесу, наведені ними підстави та заперечення щодо залишення відзиву без розгляду та поновлення строку на подання відзиву, суд дійшов до таких висновків.
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України, учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. ( ст. 76 ЦПК України)
Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування тобто обставин, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Виходячи з положень статей 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).
Положення статі 81 ЦПК України, відображають приватноправові засади змагальності цивільного процесу, відповідно до чого тягар доказування цілком покладається на сторін. У такому контексті зазначений обов`язок із доказування характеризується специфічністю та виникає тоді, коли особа реалізує своє право на судовий захист.
При цьому особа наділена правом самостійно обирати коло доказів, на які вона посилається і які подає суду, виходячи із своєї процесуальної заінтересованості та позиції у справі. Поряд із цим, таке право сторони також має свої межі. Тоді, коли особа використовує свої процесуальні права у сфері доказування всупереч їх меті, діє недобросовісно (у тому числі, несвоєчасно розкриває докази, чим перешкоджає іншій стороні повноцінно організувати свій захист), то починає зачіпатися загальний публічно-правовий інтерес в ефективному відправленні правосуддя, що повинно мати наслідком відповідну реакцію суду.
За приписами ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.
Також, ч. 2 ст. 126 ЦПК України передбачено, що документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст. 127 ЦПК України).
Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк. Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію. Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.
Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.
Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.
Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.
Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.
Як убачається з матеріалів справи, 10 жовтня 2023 року Саратським районним судом Одеської області постановлено ухвалу про відкриття провадження у цивільній справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, дата першого судового засідання 03 листопада 2023 року 14.00 година.
В ухвалі суду роз`яснено відповідачу його процесуальне право у визначений судом строк - 15 днів з дня отримання копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви з додатками, подати відзив на позов, який має відповідати ст. 178 ЦПК України.
Відповідно до рекомендованого повідомлення, яке міститься в матеріалах справи ОСОБА_3 отримав повідомлення 20 жовтня 2023 року.
25 жовтня 2023 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи.
11 листопада 2023 року до суду найшла заява про вступ представника ОСОБА_4
19 грудня 2023 року до суду надійшов відзив на позов, поданий відповідачем ОСОБА_3 , з викладенням своєї позиції щодо підстав для відмови у задоволення позову, в якому міститься клопотання про поновлення строку на подання відзиву.
Представник обґрунтовує клопотання про поновлення строку тим, що відповідач не є фахівцем у галузі права, а після укладення договору, адвокат була вимушена здійснити запити до державної виконавчої служби для отримання доказів, які мають суттєве значення для розгляду справи.
Дійсно до клопотання про поновлення строку на подання відзиву долучено відповіді відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 22 листопада 2023 року та 13 грудня 2023 року, які містять інформацію щодо розміру заборгованості відповідача.
Відповідно до ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінючи питання дотримання відповідачем строків для подання відзиву на позов, визначених ч.7 ст.178 ЦПК України, суд враховує наведені представником відповідача в судовому засіданні підстави для поновлення пропущеного строку та вважає за можливе поновити відповідачу строк для подання відзиву на позов з метою забезпечення змагальності сторін та рівних прав учасників справи щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, з урахуванням вимог ст. 12 ЦПК України, та за наявності підтверджуючих доказів про направлення відзиву на позовну заяву на адресу суду та іншому учаснику цивільного процесу, у зв`язку із чим в задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення відзиву без розгляду належить відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись статями 76, 81, 83, 84, 126, 127, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:
В задоволенні клопотання представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про повернення відзиву без розгляду, - відмовити.
Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 про поновлення процесуального строку для подання до суду відзиву на позов, - задовольнити.
Поновити відповідачу ОСОБА_3 процесуальний строк для подання відзиву на позов.
Прийняти відзив на позов, який подано до суду представником відповідача - адвокатом Семеновою Н.С. 19 грудня 2023 року, з доказами направлення відзиву засобами електронного зв`язку іншому учаснику цивільного процесу.
Роз`яснити позивачу його право протягом десяти днів, з моменту вручення (отримання) відзиву подати відповідь на відзив. Копія відповіді на відзив та доданих до неї документів повинна бути надіслана (надана) позивачем іншим учасникам справи. До відповіді на відзив має бути доданий документ, що підтверджує надіслання (надання) її і доданих до неї доказів іншим учасникам справи (ст. 179 ЦПК України).
Роз`яснити відповідачу, що у строк не менше п`яти днів з дня надходження відповіді на відзив відповідач має право надати заперечення на відповідь на відзив позивача. Копія заперечень та доданих до них документів повинна бути надіслана (надана) відповідачем іншим учасникам справи. До заперечень має бути доданий документ, що підтверджує надіслання (надання) заперечень і доданих до них доказів іншим учасникам справи (ст. 180 ЦПК України).
Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Відповідно до положень ч.2 ст.353 ЦПК України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо, скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. (п.4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України).

Суддя К. Ю. Рязанова