Провадження № 22-ц/801/558/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Стадника І.М.,

суддів: Сопруна М.В., Матківської М.В.,

з участю секретаря судового засідання Кахно О.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2

апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Морозова Вадима Юрійовича

на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Воробйова В.В., повний текст якої складно 22 січня 2024 року

у справі №127/24403/22

за скаргою ОСОБА_1 (скаржник)

з участю ОСОБА_2 (заінтересована особа)

на дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенка Сергія Миколайовича,

встановив:

Короткий зміст вимог

В серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся в міський суд зі скаргою дії державного виконавця Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенка С.М., яка обґрунтована тим, що в провадженні Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) знаходиться виконавчий лист № 127/24403/22, виданий 28.02.2023 на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

07.03.2023 року державним виконавцем Третього відділу ДВС Дзюбенком С.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, про наявність якої він дізнався 21.07.2023 року шляхом отримання повідомлення у додатку «Дія».

Вважає дії державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження неправомірними, оскільки він зареєстрований та проживає в іншій області, а тому відкриття виконавчого провадження № 71204782 здійснено з порушенням вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження».

За таких підстав просив визнати дії державного виконавця Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенка С.М. неправомірними; скасувати постанову від 07.03.2023 року про відкриття виконавчого провадження №71204782 з виконання виконавчого листа №127/24403/22, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення заборгованості .

Рішення суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із судовим рішенням, ОСОБА_1 та його представник адвокат Морозов В.Ю. подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права, просили скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення вимог скарги.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відкриваючи виконавче провадження державний виконавець не врахував, що він як боржник фізична особа зареєстрований і проживає в м. Одеса й ніякого майна на території м. Вінниці не має. Такі дії порушують його права як учасника виконавчого провадження, що залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу представник заінтересованої особи - стягувача у виконавчому провадженні ОСОБА_2 - адвокат Бевз О.І. проти вимог апеляційної скарги заперечила, вважає її необґрунтованою, просила залишити без змін ухвал Вінницького міського суду від 16 січня 2024 року.

Провадження у справі в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою суду від 22 лютого 2024 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду.

Учасники справи, повідомлені в установленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, до апеляційного суду не з`явився, що відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Від ОСОБА_1 суду надійшла заява про розгляд справи в його відсутність.

Встановлені судом першої інстанції обставини

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2023 у справі № 127/24403/22, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 та змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2021 року у цивільній справі № 127/27285/21. Постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01.12.2021 року в цивільній справі №127/27285/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини, припинити з дня набрання законної сили цим рішенням суду та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання.

28 лютого 2023 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист № 127/24403/22, де в графі «Місцезнаходження/місце проживання боржника» вказано: АДРЕСА_1 , що відповідає матеріалам цивільної справи.

07.03.2023 року головним державним виконавцем Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенком С.М. відкрито виконавче провадження № 71204782 з примусового виконання виконавчого листа № 127/24403/22 У постанові про відкриття виконавчого провадження зазначено адресу боржника: АДРЕСА_1 , яка відповідає змісту судового рішення і виконавчого документа, на підставі якого воно відкрито.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає вказаним вимогам.

Так, відмовляючи в задоволенні скарги суд першої інстанції виходив з того, що при винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, головним державним виконавцем Третього відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенком С.М. не було порушено вимог чинного законодавства.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, врегульовані нормами Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон).

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону).

Відповідно до частини 1, 2, 5 статті 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до частини 1 статті 24 Закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу.

За змістом статей 4, 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення, в якому зазначаються, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи.

Відповідно до частини 5 статті 26 вказаного Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що виконавець приймає до виконання виконавчі документи, місце виконання яких знаходиться у межах його виконавчого округу, в іншому випадку виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу. При цьому місцем виконання рішення є місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, місцезнаходження боржника - юридичної особи або місцезнаходження майна боржника.

Водночас, Законом України «Про виконавче провадження» на державного виконавця не покладено обов`язку щодо перевірки місцезнаходження боржника, зазначеного у виконавчому документі, даним, зазначеним в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Указане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 826/15676/16 (адміністративне провадження № К/9901/33621/18), у постанові від 24 червня 2022 року у справі № 363/3328/14-ц (провадження № 61-3346св22), а також у постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 242/3831/19(провадження № 61-782св21).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону одним із обов`язкових реквізитів виконавчого документа є адреса місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи.

У разі встановлення, що виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання, приватний виконавець повертає його відповідно до приписів пункту 10 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

При надходженні до виконавця виконавчого документа, він зобов`язаний перевірити наявність в ньому всіх обов`язкових реквізитів, визначених частиною першою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, й щодо зазначення у виконавчому документі адреси місця проживання чи перебування боржника - фізичної особи.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, 07 березня 2023 року головним державним виконавцем Третього ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дзюбенком С.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №71204782 з примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2023 у справі №127/24403/22, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття.

У відомостях про адресу місця проживання боржника ОСОБА_1 в обох документах, а саме, і у судовому рішенні і у виконавчому листі зазначено: АДРЕСА_1 , яка територіально відноситься до підпорядкованого Третьому ВДВС у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Місце виконання виконавчого документа на стадії вирішення питання про відкриття виконавчого провадження визначається не виконавцем, а відомостями, що містить виконавчий документ, складений та виданий уповноваженою на те особою, в якому, серед іншого, зазначається місце проживання боржника. Саме на підставі таких відомостей виконавець вирішує питання про відкриття виконавчого провадження.

За умови належного виконання процесуальних обов`язків й не зловживання учасниками судового процесу процесуальними правами, презюмується правильність інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача, що зазначені у виконавчому документі, який видається судом. З урахуванням викладеного, відсутні підстави вимагати від виконавця здійснення додаткової перевірки інформації про місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника і стягувача під час відкриття виконавчого провадження.

Водночас, перед прийняттям виконавчого документа, пред`явленого до виконання, виконавець має упевнитися, що адреса місцезнаходження, місця проживання (перебування) боржника належить до території виконавчого округу виконавця.

Лише якщо виконавчий документ пред`явлено стягувачем не за місцем виконання (тобто місцезнаходження, місце проживання (перебування) боржника, зазначене у виконавчому документі, є таким, що не може бути місцем виконання для виконавця, якому пред`явлено виконавчий документ) виконавець зобов`язаний повернути виконавчий документ стягувачу (пункт 10 частина четверта статті 4 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 4 Закону України «Про виконавче провадження», стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його відповідно із вказаними вимогами.

Оскільки у судовому рішенні 09.01.2023 у справі № 127/24403/22 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили даним рішенням і до досягнення дитиною повноліття та у виконавчому листі була зазначена єдина адреса місця проживання боржника АДРЕСА_1 , то постановою від 07.03.2023 року державним виконавцем правомірно, відповідно та в межах наданих повноважень Законом України Про виконавче провадження було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення.

Доказів на підтвердження того, що на час відкриття виконавчого провадження державному виконавцю була відома інша адреса проживання боржника, матеріали справи не містять.

Оскаржуючи дії державного виконавця, ОСОБА_1 вказує, що місцем його проживання є зареєстрована у встановлено порядку адресе: АДРЕСА_2 .

Колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах цивільної справи № 127/27285/21, містяться відомості, що останній був дійсно зареєстрований за адресою: Одеська область, Арцизький р-н, м. Арциз з 11.10.2011 року по 12.03.2019 року та був знятий з реєстрації за вказаною адресою на підставі рішення суду (справа № 492/1835/18 від 09.01.2019 року) без проставлення штампа в паспорт (а.с. 73).

Водночас вказана інформація отримана та долучена до матеріалів справи після ухвалення судом рішення про стягнення ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Витяг з реєстру Одеської територіальної громади, сформований 05.10.2023 року в ДП «Дія», тобто вже після винесення оскаржуваної ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження (07.03.2023 року) та не містить відомостей про місце проживання боржника в Одеській області станом на день прийняття головним державним виконавцем рішення про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 вересня 2020 року у справі № 699/165/13-ц (провадження № 61-1293св20), зазначено, що, «отримавши від стягувача документи, в яких міститься інформація щодо місця проживання боржника у м. Києві, приватний виконавець на законних підставах відкрив виконавче провадження в межах свого територіального округу. Оскільки ні виконавчий документ, ні заява стягувача не містила іншу інформацію щодо місця проживання боржника, виконавчий документ на момент його прийняття приватним виконавцем не підлягав поверненню…».

У постанові від 23.03.2020 ухваленій Верховним Судом у справі № 806/2273/17 зроблено висновок, що виконавчий документ видав суд і державний виконавець не може на власний розсуд вносити зміни за цим документом.

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає, що правові підстави для задоволення скарги ОСОБА_1 відсутні, а відтак погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Згідно з статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись статтями 367, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника адвоката Морозова Вадима Юрійовича залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий І.М. Стадник

Судді В.В. Сопрун

М.В. Матківська