Дата документу 15.02.2024 Справа № 336/177/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/177/23 Головуючий у 1-й інстанції: Щаслива О.В. Провадження №22-ц/807/461/24 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника, адвоката Погосян Маргарити Арсенівни на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 02 жовтня 2014 року, рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2023 року шлюб розірваний.

Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні.

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дітей. Наразі позивачка разом з дітьми проживає у Німеччині, куди виїхала у зв`язку із початком бойових дій.

З серпня 2022 року через виникнення між сторонами спору про поділ майна подружжя, ОСОБА_1 перестав надавати будь-яку матеріальну допомогу позивачу, мотивуючи тим, що позивач витратить грошові кошти на оплату послуг адвоката у справі про поділ майна. Вона не працює, оскільки доглядає малолітнього сина. Джерел доходу вона не має.

Відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має можливість надавати таку допомогу, оскільки зареєстрований як фізична-особа підприємець та відповідно до поданих ним до податкової служби податкових декларації його сукупний дохід з 2013-2021 років склав 6 580 750 грн, із них за 2019 рік 880 750 грн, за 2020 рік 990 000 грн, за 2021 рік 920 000 грн.

Разом з цим, у відповідача в розпорядженні перебувають транспортні засоби, а саме: КІА К5 2016 р.в., № куз. НОМЕР_1 ; HYUNDAI SONATA 2018 р.в., № куз НОМЕР_2 ; КІА К5 2017 р.в., № куз. НОМЕР_3 ;AUDI Q7 2020 р.в., №куз. НОМЕР_4 ; HYUNDAI SONATA 2014 р.в., № куз. НОМЕР_5 ; HYUNDAI SONATA 2017 р.в., № куз. НОМЕР_6 ; HYUNDAI SONATA 2019р.в., № куз. НОМЕР_7 ;КІА К5 2017 р.в., № куз. НОМЕР_8 ; HYUNDAI SONATA 2017 р.в., № куз. НОМЕР_9 .

Зазначені вище автомобілі відповідач надає в оренду, від яких отримує дохід, що підтверджується інформацією, яку розмістив відповідач на сайті ОЛХ, орендна плата за один автомобіль за тиждень складає 3800 грн.

Таким чином орендна плата за 9 транспортних засобів складає 3800*9=34200 грн за тиждень або 136 800 грн на місяць або 1 641 600 грн на рік.

Вважає, що загальна сума сукупного доходу відповідача складає більше 2 000 000 грн, а відтак сума аліментів буде складати 10% від доходу, то це не буде для відповідача надмірним тягарем, враховуючи розмір його доходів.

На підставі зазначеного просила суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання аліменти у розмірі 20 000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення сином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ). А також стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання в сумі 6000 грн щомісячно, починаючи з 6 січня 2023 року до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трирічного віку.

Решту вимог залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Ухвалено допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 , представник, адвокат Погосян Маргарита Арсенівна подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі 3000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви до досягнення сином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку (до ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не дослідив доводи відповідача, які викладені у відзиві на позовну заву та фактично не дослідив докази, які знаходяться у матеріалах справи, не врахував, що ОСОБА_1 має невеликий дохід, який в 2022 ріці згідно даних податкової декларації платника єдиного податку «Фізичної особи-підприємця» склав 43 000 грн, тому сплата аліментів на утримання дружини в розмірі 6000 грн є для нього надто великою. Позивач також в іншій справі просить стягнути аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі 18 000 грн, тому у разі задоволення цих позовних вимог та враховуючи, оскаржуване рішення про стягнення аліментів на утримання позивачки у розмірі 6000 грн до досягнення сином трьох річного віку, розмір стягнутих з нього аліментів буде всього становити у розмірі 24 000 грн, що є занадто великим тягарем для нього. Позивач перебуваючи за кордоном отримує допомогу на дітей та на себе, що складає більше 1000 євро щомісяця, а також щомісяця отримує допомогу від відповідача, що не заперечувалося представником позивача в судовому засіданні. Суд не взяв до уваги наявність у відповідача боргів, одні з яких це купівля мобільного телефону в кредит для позивачки в розмірі 37 199,387 грн. Також, на час сімейного життя у відповідача виникла заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 304 299,56 грн та перед monobank в розмірі 106 291,01 грн.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 , адвокат Максимчук С.П. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до пунктів 1,2 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а також справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зі статтею 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 302 800 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 100 = 302 800 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Встановлено, що предметом позову в цій справі є стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, а тому не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає .

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивач ОСОБА_2 як дружина відповідача має право на утримання від останнього аліментів до досягнення дитиною трьохрічного віку, у твердій грошовій сумі, що становить 6000 грн, Відповідач є здоровою, працездатною людиною, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача, останній може надавати матеріальну допомогу у визначеному судом розмірі.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію прозахист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 02 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, про що Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції видано свідоцтво про шлюбі серії НОМЕР_10 , про що зроблено відповідний актовий запис №434 (т.1 а.с.16).

Даний шлюб розірваний на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2023 року, яке набуло законної сили та є в загальному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Від шлюбу сторони мають двох дітей:

доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_11 видане Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 534 (т.1 а.с.18);

сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтвом про народження свідоцтво про народження серії НОМЕР_12 виданеСвятошинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №2961 (т.1 а.с.17).

У зв`язку з початком військових дій ОСОБА_2 разом з дітьми змушена була залишити територію України та знаходиться за її межами, що підтверджується інформацією, яка значиться у закордонному паспорті позивачки та закордонних паспортах дітей (т.1 а.с.19-24).

Діти проживають з матір`ю, що не заперечується сторонами в Федеративній республіці Німеччини, де з 06 березня 2022 року отримали на тимчасове перебування/проживання та мають там місце проживання (помешкання). Діти перебувають на утриманні матері.(т.1 а.с.25-27).

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді справа №336/6040/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання двох дітей у твердій грошовій суді у сумі по 9 000 грн на кожну дитину (т.1 а.с.6-11).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, видана Державною реєстраційною службою України серії АБ №522532, ОСОБА_1 26 березня 2013 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (т.1 а.с.38).

Відповідно до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 має право на здійснення таких видів діяльності: 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (основний), 47.91 роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет, 47.78 роздрібна торгівля іншими невживаними в спеціалізованих магазинах, 47.72 роздрібна торгівля взуттям і шкіряними виробами в спеціалізованих магазинах, 95.23 ремонт взуття та шкіряних виробів, 46.16 діяльність посередників у торгівлі текстильними виробами, одягом, хутром, взуттям і шкіряними виробами (т.1 а.с.61).

Відповідно до довідки Державної податкової служби України Головного управління ДПС у Запорізькій області від 07 вересня 2022 року, згідно з АІС «Податковий блок» ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_13 ) перебуває на обліку, як фізична особа-підприємець в ГУ ДПС у Запорізькій області Шевченківський район м. Запоріжжя) з 27 березня 2013 року. Згідно рознесених податкових декларацій по єдиному податку у АІС «Податковий Блок» за 2013-2021 роки загальна сума склала 6 580 750 грн: за 2019 рік 880 750 грн, за 2020рік 990 000 грн, за 2021 рік 920 000 грн(т.1 а.с.39,40).

Відповідно до податкової декларації за 2022 рік ОСОБА_1 отримав дохід у сумі 43 000 грн (т.1 а.с.75,150-151).

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва у справі №755/9159/ від 31 жовтня 2022 року, яке набуло законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання недійсними договір купівлі-продажу транспортних засобів, у відповідності до якого суд визнав недійсними договори купівлі-продажу дев`яти автомобілів, що набуті в період шлюбу сторін та були відчуженні відповідачем без згоди позивачки (т.1 а.с.96-113).

За даним рішенням встановлено такі автомобілі:

- HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 26.02.2021 року, № куз. НОМЕР_9 ;

- HYUNDAI SONATA 2014 р.в. колір - сірий, дата реєстрації 30.09.2021 року, № куз. НОМЕР_5 ;

- AUDI Q7 2020 р.в., колір - синій, дата реєстрації 05.11.2021 року, № куз. НОМЕР_4 н.з. НОМЕР_14 ;

- HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - чорний, 20.01.2022 року, № куз. НОМЕР_6 , н.з. НОМЕР_15 ;

- КІА К5 2017 р.в. колір - білий, дата реєстрації 22.01.2022 р., № куз. НОМЕР_3 н.з. НОМЕР_16 ;

- HYUNDAI SONATA 2018 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 10.02.2022 року, № куз НОМЕР_2 ;

- КІА К5 2017 р.в., колір - чорний, дата реєстрації 08.02.2022 р., № куз. НОМЕР_8 ;

- КІА К5 2016 р.в. колір - синій, дата реєстрації 30.09.2021 р., № куз. НОМЕР_1 н.з. НОМЕР_17 ;

- HYUNDAI SONATA 2017 р.в., колір - білий, дата реєстрації 20.01.2022 року, № куз. НОМЕР_7 н.з. НОМЕР_18 .

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України

Згідно зістаттею 75 СК Українидружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зістаттею 75 СК України розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу.

Відповідно до частин другої та шостої статті 84 СК Українидружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на утримання дружина, з якої проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Положеннями ст. 80 СК України закріплено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення.

Для призначення судом утримання дружини, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трьох років від чоловіка батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу.

За змістом ст. ст. 77, 79 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі та від дня подання позовної заяви, а сплачуються щомісячно.

Отже, виходячи з наведених норм чинного законодавства, право дружини на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів: проживання з нею дитини, яка не досягла трьох років; походження дитини від чоловіка (кровне споріднення); здатність чоловіка надавати матеріальну допомогу. Для виникнення у дружини права на аліменти від її чоловіка потрібна сукупність вказаних вище фактів

Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз даних положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони з 02 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 серпня 2023 року розірваний, дане рішення набуло законної сили. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_2 разом з дітьми перебуває за кордоном у Німеччині у зв`язку із війною в Україні, які знаходяться на її утриманні. В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді позовна заява ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей.

Отже, ОСОБА_1 є батьком малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 .. При цьому, позивачка не працює, а тому вона потребує матеріальної допомоги від свого чоловіка, що у свою чергу є його обов`язком відповідно до вимог ст. 84 СК України.

Виходячи із наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що після припинення шлюбу, що мало місце на підставі судового рішення від 26 вересня 2023 року, право позивачки на власне утримання як матері дитини до досягнення сином сторін трирічного віку не припинилося. Відповідач є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дитина мешкає разом із матір`ю, позивачка не працює, так як здійснює догляд за дитиною, отже вона потребує матеріальної допомоги від чоловіка, під опікою позивачки, окрім дворічного ОСОБА_9 , знаходиться донька сторін ОСОБА_10 , що досягла віку лише восьми років і також потребує постійної материнської турботи. Отже, з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на користь ОСОБА_2 , суд врахував усі істотні обставини, зокрема і ті, про які йдеться у позові та апеляційній скарзі, навів відповідні мотиви.

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд врахувавши майновий стан відповідача, його працездатний вік, наявність заробітку, іншого доходу обов`язок по сплаті аліментів на користь дружини ОСОБА_2 до досягнення дитиною трьох років, відсутність на утриманні інших осіб, суд першої інстанції обгрунтовано задовольнив частково позов та стягнув з нього аліменти.

Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дружину, суду не надано, а тому такий висновок узгоджується з обставинами справи та нормами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Водночас ОСОБА_2 надала суду відомості про вартість видатків, які вона несе у зв`язку з проживанням в іншій країні, що свідчить на користь того, що організація її власної життєдіяльності та життєдіяльності дітей сторін пов`язана із значними витратами (т.1 а.с.124).

Апеляційний суд вважає, що такий розмір аліментів відповідає вимогам закону та принципам справедливості, не порушить інтереси відповідача і захистить права позивача на утримання.

Доводи апеляційної скарги про фінансову неможливість відповідача сплачувати аліменти на дружину,з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, у визначеному судом розмірі через те, що з нього на підставі позовної заяви ОСОБА_2 будуть стягуватися аліменти на дітей у розмірі 18000,00 грн щомісячно та за оскаржуваним рішенням на дружину у розмірі 6000, 00 грн, що загалом буде становити 24000, 00 грн на місяць, є безпідставними, оскільки на день ухвалення оскаржуваного судового рішення відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей у розмірі 18000, 00 грн. Таке судове рішення відсутнє на час перегляду оскаржуваного рішення апеляційним судом. Таким чином, доводи апеляційного скарги, які зводяться до того, що з відповідача на утримання дружини та дітей щомісячно будуть стягуватися аліменти у розмірі 24000,00 грнгрунтуються на припущеннях.

Обгрунтовуючи неможливість сплачувати аліменти, визначені оскаржуваним рішенням ОСОБА_1 посилається також на те, що його дохід у 2022 році начебто склав 43000 грн. Втім, такі доводи спростовуються наступним:

Відповідно до довідки ГСЦ МВС України №31531А3-3183-2022 від 11 липня 2022 року, долучений позивачем разом із відповіддю на відзив, вбачається, що у період з 01 січня 2022 року по 10 лютого 2022 року ОСОБА_1 придбав чотири транспортних засоби. Вартість яких відповідно до довідки про середню вартість транспортних засобів складає 1 777 510 грн;

протягом березня 2022 -липня 2022 років апелянт перерахував позивачу кожний місяць в середньому по 18 000 грн, та перестав надавати таку допомогу після подання позивачем позову про поділ майна подружжя;

ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності подружжя належить 11 транспортних засобів, 10 з яких перебувають у його володінні, що підтверджується інформацією наданою Головним сервісним центром МВС України. Загальна вартість 11 транспортних засобів відповідно до довідки про середню ринкову вартість транспортних засобів №3/08-1 від 15 серпня 2022 року складає 8 242 861 грн. Тобто, ОСОБА_1 володіє рухомим майном, вартість якого складає 8 242 861 грн. Останній надає в оренду 9 транспортних засобів, оренда плата, відповідно до об`яви складає 3800 грн за один транспортний засіб на тиждень. Таким чином, орендна плата за 9 транспортних засобів складає 3800*9=34 200 грн за тиждень або 136 800 грн на місяць або 1 641 600 грн на рік.

Отже, перелічені вище докази спростовують доводи апеляційної скарги про те, що відповідач у 2022 році отримував дохід лише у розмірі 43 000 грн. Більш того, такі доводи підтверджують, що ОСОБА_1 має можливість надавати аліменти на утримання дружини у визначеному судом розмірі 6000 грн на місяць, що не є надмірним тягарем для нього.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що позивач отримує допомогу (від держави Німеччина) у розмірі 1 000 євро на місяць є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять жодних доказів того, що позивач отримує допомогу від держави Німеччина, а тому суд першої інстанції правомірно відхилив дані доводи відповідача. Крім того, згідно з ч. 2, 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу, а не матеріальне становище позивача. При цьому, слід зауважити, що в матеріалах справи міститься договір оренди житла, яке винаймає позивач, витрати за яким складають 1490 євро на місяць.

Доводів апеляційної скарги про те, що відповідач придбав для позивачки мобільний телефон в кредит у розмірі 37199,38 грнта оплачує його станом на 19 січня 2023 року, а також має наявність заборгованості за іншим кредитним договором є безпідставними,оскільки такі обставини жодними доказами відповідачем не підтверджені.

З огляду на зазначене доводи апеляційної скарги про фінансову неможливість відповідача сплачувати аліменти на дружину, з якою проживає дитина, до досягнення дитиною трирічного віку, у визначеному судом розмірі через перебуванні на його утриманні неповнолітніх дітей, є безпідставними, оскільки суду не надано ніяких доказів надання матеріальної допомоги останнім, також не підтверджені будь-якими доказами доводи про недостатність його щомісячного доходу для надання матеріальної допомоги дружині у порядку ст. 84 СК України.

Визначений судом першої інстанції розмір аліментів, на дружину, з якою проживає дитина, на думку колегії суддів апеляційного суду, є розумним і співмірним з матеріальними можливостями відповідача утримувати дружину.

Таким чином, посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що сторони не позбавлені можливості згодом, після визначення розміру аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України, звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів (стаття 192 СК України).

Відповідач не надав суду доказів того, що дійсно має скрутне матеріальне становище, отже, суд першої інстанції, визначаючи підстави для стягнення аліментів на утримання позивачки, врахував правила статті 75, 84, 182 СК України, дав правильну оцінку зібраним у справі доказам для визначення належного до сплати розміру аліментів.

Тобто, підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції у частині визначення розміру стягнутих аліментів на утримання позивачки відсутні.

Колегія суддів дійшла висновку, що розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин та норми матеріального права, яі підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, внаслідок ухвалив законне й обгрунтоване судове рішення.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

За змістом статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на зазначене, рішення суду першої інстанції є законним та обгрунтованим, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування або зміни немає.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорціно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції в резолютивній чстині постанови повинен зазначити про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанці.

Оскільки апеляційна скарга апеляційним судом залишена без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну ОСОБА_11 , представника, адвоката Погосян Маргарити Арсенівни залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 грудня 2023 року в цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 15 лютого 2024 року.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Гончар М.С. Маловічко С.В.