ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 2-5660/11

провадження № 61-14783св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Фаловської І. М.,

суддів: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Олійник А. С.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

заявник - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»,

заінтересовані особи: публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року у складі судді Олексюка А. В. та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року в складі колегії суддів: Данилюк В. А., Киці С. І., Шевчук Л. Я.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У березні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заява обґрунтована тим, що боржник не виконав зобов`язання за кредитним договором від 30 липня 2008 року та рішення суду про стягнення заборгованості за цим договором на користь ПАТ «Універсал Банк». Водночас ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до договору відступлення права вимоги від 14 березня 2017 року є правонаступником стягувача у спірних правовідносинах, тому до нього перейшли всі права та обов`язки кредитора у виконавчих провадженнях.

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило замінити сторону у виконавчому листі

№ 2-5660/11 з ПАТ «Універсал Банк» на його правонаступника -

ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 липня 2008 року.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Хохлов В. О. заявив клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року, яка набрала законної сили, у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і мотиви їх ухвалення

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року закрито провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року у справі № 2-5660 у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено. Вказана ухвала не була оскаржена та набрала законної сили. Таким чином, суд вже вирішив питання щодо заміни сторони у виконавчому листі № 2-5660/11 з ПАТ «Універсал Банк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», тому відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження підлягає закриттю.

Постановою Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» залишено без задоволення. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року залишено без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції правильно закрив провадження у справі, оскільки питання щодо заміни сторони у виконавчому листі № 2-5660/11 вже було предметом судового розгляду та ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні попередньої заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року, передати справу на новий розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди не з`ясували всі обставини справи. Норми процесуального права не містять заборони особі звертатися до суду декілька разів із заявою про заміну сторони у виконавчому листі, якщо у новій заяві містяться інші аргументи щодо доведеності правонаступництва. Крім того, на час повторного звернення ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» із заявою про заміну стягувача у виконавчому документі змінилися обставини щодо виконання судового рішення, зокрема, строки пред`явлення виконавчого листа до виконання пропущені не були. Відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. Подані до суду заяви про заміну сторони у виконавчому листі не є тотожними.

Позиція інших учасників справи

Інші учасники справи не скористалися своїми правами на подання до суду своїх заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу до касаційного суду не направили.

Провадження у суді касаційної інстанції

11 жовтня 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» надіслало засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 26 жовтня 2023 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на вказані судові рішення, витребував справу із суду першої інстанції.

07 грудня 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 04 березня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Встановлені судами першої і апеляційної інстанцій обставини справи

Суди встановили, що 07 липня 2022 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало до Луцького міськрайонного суду Волинської області заяву про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року у цій справі відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У березні 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повторно звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Представник ОСОБА_1 - адвокат Хохлов В. О. заявив клопотання про закриття провадження.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року закрито провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Постановою Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» залишено без задоволення. Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року залишено без змін.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Так, частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 402 ЦПК України визначено, що у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є договори та інші правочини.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частин першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи з цих норм, зокрема пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку з чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, в тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення права вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі право бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження (сторони у виконавчому листі), тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Заміна кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 листопада 2011 року, яке набрало законної сили, стягнено з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 184 369,36 грн заборгованості за кредитним договором, 1 700 грн судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Луцький міськрайонний суд Волинської області видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» 184 369,36 грн заборгованості за кредитним договором, 1 700 грн судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

07 липня 2022 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подало до Луцького міськрайонного суду Волинської області заяву про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року у цій справі відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі.

У березні 2023 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» повторно звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Закриваючи провадження з розгляду заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що є така, що набрала законної сили, ухвала суду за результатами розгляду заяви між тими самими сторонами, про той самий предмет заяви і з тих самих підстав.

При цьому суд послався на пункт 3 частини першої статті 255 ЦПК України, відповідно до якого суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 01 липня 2020 року у справі № 488/3753/17-ц вважала, що «висновок колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду про те, що вимоги статті 186 ЦПК України (тотожність вимог/спору) передбачена тільки для позовного провадження є неправильним, оскільки зазначена норма права застосовується і в інших видах судового провадження та стадіях процесу, а саме у наказаному провадженні, в окремому провадженні, а також при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця… Разом з тим, слід звернути увагу на те, що розділ VI ЦПК України, який врегульовує розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), не є окремим видом судового провадження, не є окремою стадією цивільного процесу, а є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав… Отже, розгляд процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень, є триваючими правовідносинами до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом. Тому державний/приватний виконавець має право звертатися до суду з відповідним поданням, направленим на виконання статті 129 Конституції України щодо обов`язковості судового рішення стільки раз, скільки для цього необхідно, аби виконати судове рішення. Проте це не повинні бути тотожні й аналогічні подання (заяви), які вже судом вирішені».

У заяві від 27 червня 2002 року, яка надійшла до суду 07 липня 2022 року та у задоволенні якої відмовлено ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» вказувало, що воно набуло право вимоги у спірних зобов`язаннях (зокрема, до ОСОБА_1 за кредитним договором від 30 липня 2008 року) за договором відступлення права вимоги від 14 березня 2017 року.

Постановляючи ухвалу від 03 серпня 2022 року Луцький міськрайонний суд Волинської області вказував, що сплив річний термін на звернення до виконання виконавчого листа № 2-5660/11, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» не звернулося до суду із заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення вказаного виконавчого листа до виконання.

У заяві від 23 березня 2023 року, яка надійшла до суду 28 березня 2023 року та за результатом вирішення якої ухвалені оскаржувані судові рішення, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» зазначало, що: строк пред`явлення виконавчого листа у справі № 2-5660/11 до виконання станом (на час звернення до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому листі не пропущено, оскільки такий строк почав перебіг з 19 травня 2020 року та закінчується 19 травня 2023 року (на підтвердження таких обставин надано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу); за договором відступлення права вимоги сторони цього правочину домовилися, що на дату його укладення загальна купівельна ціна складає 380 227,44 грн без урахування ПДВ (на підтвердження здійснення оплати надано копію платіжного доручення від 14 березня 2017 року).

Отже, зміст заяви від 27 червня 2002 року, яка надійшла до суду 07 липня 2022 року, та заяви від 23 березня 2023 року, яка надійшла до суду 28 березня 2023 року, не свідчить про їх тотожність.

Проте суди не дали належної оцінки указаним заявам та дійшли помилкового висновку про закриття провадження у справі за заявою ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» від 27 червня 2002 року, яка надійшла до суду 07 липня 2022 року, про заміну сторони у виконавчому листі з тих підстав, що суд ухвалою від 03 серпня 2022 року вже вирішив питання щодо заміни сторони у виконавчому листі № 2-5660/11.

У постанові Верховного Суду від 27 лютого 2024 року у справі № 2-361/11 викладено висновок про те, що «цивільним процесуальним законом не заборонено повторне звернення до суду із заявою про заміну сторони стягувача, що узгоджується з правовими висновками, викладеними Верховним Судом в постанові від 29 березня 2021 року у справі № 2-5356/10. Відповідно обставини, які підлягають встановленню під час розгляду такої заяви, залежать від підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги».

За результатом касаційного перегляду справи № 905/306/17 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою від 18 жовтня 2023 року залишив без змін судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій про відмову у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» про заміну стягувача у виконавчих документах, яка була подана до суду 15 березня 2023 року. У зазначені справі встановлено, що «ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» неодноразово зверталося до суду із заявами про заміну сторони виконавчого провадження. Так, 20 лютого 2020 року ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні його правонаступником, просило замінити стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання наказів у цій справі АТ «Укрсоцбанк» його правонаступником - ТОВ «ФК «Капітал Джірінг». У лютому 2021 ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» звернулося до суду з аналогічною заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні. 18 січня 2022 року ТОВ «ФК «Капітал Джірінг» повторно звернулося до суду із заявою від 23 грудня 2021 року, в якій просило замінити стягувача у виконавчих документах з АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Капітал Джірінг». Вказані заяви залишені без задоволення судовими рішеннями, які набрали законної сили.

У цій справі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у заяві від 27 червня 2002 року не зазначало обставин щодо строку звернення до виконання чи виконання судового рішення.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 03 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви ТОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Проте, у заяві про заміну стягувача у виконавчому листі від 23 березня 2023 року, заявник доповнив підстави звернення обставинами, які стосуються строків пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 виклала висновок про те, що «частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон України «Про виконавче провадження» передбачає таку можливість)».

Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Суди не перевірили доводи, викладені у заяві ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про заміну сторони у виконавчому листі у справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, не надали аналізу фактичним обставинам справи у їх взаємозв`язку із доводами заявника та запереченнями боржника, тобто не встановили обставин, які є визначальними для правильного розгляду вказаної заяви.

За частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно із частиною шостою статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

Враховуючи наведене, касаційну скаргу слід задовольнити, ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на результат касаційного розгляду витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи судом касаційної інстанції, не розподіляються.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2023 року та постанову Волинського апеляційного суду від 07 вересня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий І. М. Фаловська

Судді В. М. Ігнатенко

С. О. Карпенко

А. С. Олійник

В. В. Сердюк