Справа № 390/264/24
Номер провадження 2/404/717/24
У Х В А Л А

про передачу справи

25 березня 2024 року суддя Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» про зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія», яким просить зобов`язати відповідача виконати п. 2.2., п. 4.5. Договору про купівлі-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №091804413, а саме укласти з позивачем ОСОБА_2 акти купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим тарифом» за липень грудень 2023 року, зобов`язати відповідача виконати п. 2.2., п. 4.5. Договору про купівлі-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №091804413, а саме здійснити розрахунки за постачання електроенергії за «зеленим тарифом» за липень грудень 2023 року.

В обґрунтування вимог зазначила, що 16.11.2020 року відповідач уклав з нею Договір про купівлю продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватним домогосподарством №091804413.

Згідно заяви-приєднання було ініційовано приєднання споживача ОСОБА_1 до умов Договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за технічними даними паспорту точки розподілу за об`єктом споживача за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач зобов`язання за договором не виконує у повному обсязі, тому позивач вимушена звернутися до суду.

Ухвалою судді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08.02.2024 року матеріали цивільної справи направлено до Кіровського районного суду м. Кіровограда за підсудністю.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи.

Разом з цим, відкриття провадження у цій справі Кіровським районним судом м. Кіровограда буде порушувати вимоги ст. 30 ЦПК України, що є безумовною підставою для скасування судового рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (якщо прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності)).

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Поняття «позови, що виникають з приводу нерухомого майна» є ширшим, ніж поняття «позови, де предметом спору є нерухоме майно», а тому правило даної норми розповсюджується і на позови щодо будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно та речових (немайнових) прав на власне чи чуже нерухоме майно.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною умов договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Таким чином, виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду, від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17.

Виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном (постанова Верховного Суду від 09.09.2020 року в справі № 910/6644/18).

У постанові від 16.02.2021 року в справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду визначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у ч. 3 ст. 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередній об`єкт спірних правовідносин. Позиція Великої Палати ВС ґрунтується, зокрема, на висновку про те, що, враховуючи аналіз змін у законодавчому регулюванні та лексичне тлумачення поняття, виключна підсудність справ застосовується до відповідних правовідносин загалом, а не щодо їх окремих складових. Тому на спори, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми ч. 3 ст. 30 ГПК України.

Як вбачається зі змісту позовної заяви предметом спору є грошове зобов`язання за договором про купівлю-продаж електричної енергії за «зеленим» тарифом приватного домогосподарства.

Місцезнаходженням об`єкту нерухомого майна - приватного домогосподарства щодо якого укладений договір є АДРЕСА_1 , на яку розповсюджується юрисдикція Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, а тому має вирішуватись судом за місцезнаходженням об`єкта нерухомого майна за правилами виключної підсудності визначеними в ч. 1 ст. 30 ЦПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Тому, керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 353 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кіровоградська обласна енергопостачальна компанія» про зобов`язання вчинити певні діїпередати за підсудністю на розгляд до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду, або в разі пропуску строку на апеляційне оскарження з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 25.03.2024 року.

Суддя

Кіровського районного суду

м. Кіровограда Віталіна МОХОНЬКО