Справа № 212/2993/24
У Х В А Л А

залишення позовної заяви без руху

25 березня 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Дехта Р.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО_ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про донарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21.03.2024 року до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області звернулася позивач ОСОБА_1 із позовом до ПАТ «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО_ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про донарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Під час огляду матеріалів позовної заяви встановлено, що предметом позовних вимог є стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає, що є інвалідом другої групи, але доказів, що підтверджує цей факт не надано.

Відповідно до пункту 8 части1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивачем при зверненні до суду не сплачено судовий збір, однак у позовній заяві міститься дві вимоги немайнового характеру, а саме донарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Зазначена вимога донарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу, який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати, а тому пільга, передбачена п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», не поширюється на таку вимогу позивача.

Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про оплату праці», до структури заробітної плати входять: 1) Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. 2) Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. 3) Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання позовної заяви немайнового характеру, яка подається фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, майнового характеру 1 відсоток від суми позову однак не менше ніж 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, таким чином, суд приходить до висновку, що пільг щодо сплати судового збору за позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні Законом України «Про судовий збір» не передбачено.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Вказана позиція суду узгоджується з висновком щодо застосування цих норм права, наведеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові по справі № 910/4518/16 від 30.01.2019 р.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Таким чином, наявність вказаних недоліків, за переконанням суду, перешкоджає подальшому розгляду справи, та тягне за собою правові наслідки, передбачені ч. 1 ст. 185 ЦПК України, а відтак позовну заяву необхідно залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків.

Позовна заява та долучені до неї документи не містять відомостей про сплату позивачем суми судового збору та докази звільнення від сплати судового збору, отже, позивачу необхідно доплатити судовий збір за вимогу про донарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу або надати докази про звільнення від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЦЕНТРАЛЬНИЙ ГІРНИЧО_ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про донарахування середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, заява буде вважатися неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р. В. Дехта