ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 760/6988/22

провадження № 61-9366св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мкртичевої Марини Ігорівни на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Коробенко С. В., та постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Журби С. О., Писаної Т. О., Приходька К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що02 червня 2012 року між нею та відповідачем зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року. У шлюбі у них народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказувала на те, що її щомісячні витрати на утримання старшої дочки ОСОБА_5 на харчування, одяг, частину комунальних витрат, які споживаються дитиною, канцелярське приладдя та інше становлять приблизно 15 000,00 грн. Додатковими щомісячними витратами на утримання дочки є: 13 000,00 грн - освітні послуги в закладі освіти приватна організація «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів: початкова школа, гімназія, ліцей- «Академія інтелекту»; 3 500,00 грн - індивідуальні уроки іноземної мови у вказаній школі; 4 200,00 грн - харчування в школі (оплата на користь ФОП ОСОБА_6 ); 2 000,00 грн - навчання в школі Циркового мистецтва «SWAN CIRCUS»; 1 400,00 грн - заняття з музики, що загалом становить щомісяця 24 100,00 грн.

Крім того, з 04 січня 2022 року до 14 січня 2022 року дочка перебувала у таборі разом зі школою Циркового мистецтва «SWAN CIRCUS». Вартість перебування дочки у таборі становить 12 000,00 грн, вартість трансферу до табору - 788,00 грн.

Щодо утримання сина ОСОБА_7 , то позивачка вказувала, що у сина з тримісячного віку почалась затримка фізичного і психомоторного розвитку, втрата маси тіла і моторних навиків. Йому було діагностовано «інші розлади розвитку мови, відсутність очікуваного нормального фізіологічного розвитку, Е44.0 - помірна білково-енергетична недостатність, R70-R79 відхилення від норми, виявлені при досліджені крові, затримка моторного та фізичного розвитку. «Гомоцистеінемія». Надалі дитину неодноразово оглядали різні лікарі, у зв`язку з чим були надані рекомендації щодо занять для розвитку дитини.

10 серпня 2021 року ОСОБА_7 здійснено обстеження в ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит», поставлено діагноз ЗПРР, рекомендовано додатокові обстеження та консультації фахівців.

Відповідно до рекомендацій лікаря, 12 серпня 2021 року оплачено індивідуальні заняття з логопедом-дефектологом, логопедичний масаж, індивідуальні заняття з корекційної терапії ЗС, індивідуальні корекційні заняття з психологом на загальну суму в розмірі 60 000,00 грн.

23 жовтня 2021 року в результаті обстеження педіатром Маркіяну діагностовано F80.1 - розлади експресивності мови, затримка мовленнєвого розвитку, Е90 - розлади харчування та обміну речовин при хворобах, класифікованих в інших рубриках. Метаболічні порушення, затримка психоемоційного розвитку. Рекомендовано: виконувати рекомендації метаболіста і генетика, дитина погребує спеціального дієтичного харчування, контролю біохімічних показників, рекомендовано заняття в центрах розвитку дитини з додатковими заняттями у логопеда, дефектолога, психолога, а також лікувальна фізична культура.

ОСОБА_4 проходить курсами обстеження та лікування за протоколами Бугель, і вартість за обстеження протягом шести курсів становить 9 086,00 грн, вартість медикаментів на шість курсів - 26 171,88 грн, а загальна вартість- 35 257,88 грн.

Також син потребує спеціального дієтичного харчування і, враховуючи особливу дієту, закупівля продуктів харчування на місяць для нього становить орієнтовно 10 000,00 грн.

Крім того, ОСОБА_7 необхідно пройти психо-корекційні програми, які надаються Медичним центром ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит», з яким вона (позивачка) 16 серпня 2021 року уклала договір (загальна вартість 487 200,00 грн). При цьому син навчається в приватній організації «Заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів: початкова школа, гімназія, ліцей - «Академія Інтелекту» і щомісячні витрати на оплату вартості навчання становлять 7 000,00 грн.

Крім того, у вказаному закладі Маркіян займається з логопедом (2 400,00 грн щомісяця), а також отримує харчування (3 300,00 грн на місяць).

За спільним рішенням її та відповідача та з урахуванням рекомендацій лікарів, Маркіян відвідує персональні тренування в басейні протягом 2020-2021років та є членом Фітнес Клубу «Софія Sport». Загальна кількість відвідувань дитиною занять становить 61, сплачено загальну суму - 37 695,00 грн. 19 листопада 2021 року за персональні тренування в басейні сплачено 8 900,00 грн.

Зазначала, що відповідач не має на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб, стан здоров`я дозволяє працювати, протягом тривалого часу він працює в міжнародній компанії в ТОВ «Констракшн машинері», реальна заробітна плата становить 150 000,00 грн на місяць, а тому щомісячні платежі, які вона просить стягнути з відповідача, суттєво не вплинуть на його матеріальний стан.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь: аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 7 500 грн щомісячно, додаткові витрати у розмірі 12 050,00 грн щомісячно, додаткові витрати, понесені у зв`язку з перебуванням дитини у таборі, у розмірі 6 394,00 грн; аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 12 500,00 грн щомісяця, додаткові витрати у розмірі 12 050,00 грн, а також 243 600,00 грн одноразово як оплата корекційних програм сина.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 12 грудня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 20 000,00 грн щомісячно на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 починаючи з 15 червня 2022 року до повноліття дітей.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 243 600,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 3 636,00 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції, враховуючи вік дітей, а також стан здоров`я молодшого сина ОСОБА_4 , який потребує за висновками лікарів спеціальної дієтичного харчування, дійшов висновку про те, що розмір аліментів на обох дітей в сумі 20 000,00 грн щомісяця буде достатнім, розумним та справедливим, з огляду також і на майновий стан відповідача - платника аліментів.

Стягуючи з відповідача додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 243 600,00 грн, суд першої інстанції виходив із того, що малолітній ОСОБА_4 з раннього віку має проблеми зі здоров`ям, загальна сума витрат, необхідних для лікування та відновлення його здоров`я згідно з рекомендованою програмою становить 487 200,00 грн., що в розумінні законодавства є додатковими витратами на дитину, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню половина цих витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки 20 000,00 грн на утримання дітей, а також додаткові витрати на утримання малолітнього ОСОБА_4 у розмірі 243 600,00 грн.

При цьому апеляційний суд повернув відповідачу довідку про розмір його доходу, оскільки цей доказ не був поданий до суду першої інстанції, і відповідач не навів обставин, що унеможливили подання таких доказів до суду першої інстанції, а також з цих же підстав відмовив у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів у позивача та Медичного центру ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит».

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У червні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Мкртичева М. І. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 6 700,00 грн, у задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на сина у розмірі 243 600,00 грн відмовити.

Судові рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржуються, а тому в силу вимог статті 400 ЦПК України в касаційному порядку не переглядаються.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, стягуючи з відповідача на користь позивача половину вартості психо-корекційних послуг у розмірі 243 600,00 грн, не врахував, що позивач одноособово, без будь-якого погодження з відповідачем, прийняла рішення про проходження сином психо-корекційних програм та їх проходження саме в ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит». Суди не врахували, що матеріальний стан сторін не надає можливості оплатити психо-корекційні послуги у розмірі 487 200,00 грн.

При цьому позивач не надала доказів на підтвердження того, що син дійсно проходить психо-корекційні програми (акти наданих послуг або висновки спеціалістів за результатом проходження сином психо-корекційних програм). Позивач уклала договір з Медичним центром ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит»

виключно з метою стягнення з відповідача грошових коштів, яку він не в змозі оплатити.

Стягуючи з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 20 000,00 грн щомісячно, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, не взяв до уваги наявність на утриманні у відповідача непрацездатної матері, а також матеріальний стан відповідача, та визначив розмір аліментів, який перевищує 50 % його доходу.

Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19 (провадження № 61-19103св19), від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/20 (провадження № 61-8815св21).

У серпні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Мкртичева М. І. подала до Верховного Суду доповнення до касаційної скарги.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Панькова С. М. подала відзив на касаційну скаргу, в якому просила відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін судові рішення як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2023 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У серпні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Верховного Суду від 21 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

02 червня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований шлюб, який розірваний рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 07 лютого 2022 року у справі № 760/31957/21.

У шлюбі у сторін народились діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з матір`ю.

Відповідно до довідки від 01 липня 2022 року № 37, яка видана ОСОБА_2 , останній з 11 жовтня 2010 року працює в ТОВ «Констракшн Машинері», займає посаду керівника відділу продажу вживаної техніки. Загальна сума доходу за період з 01 січня 2022 року до 30 червня 2022 року становить 286 584,56 грн.

Згідно з довідкою про підтвердження місця роботи та заробітної плати від 11 липня 2022 року № 79 нарахована зарплата ОСОБА_2 , відповідно до штатного розпису, з 25 квітня 2022 року складає 25 000,00 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_8 - адвоката Мкртичевої М. І. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Щодо стягнення аліментів на утримання дітей

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

У частині третій статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним з основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття, закріплене у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

У статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до довідки від 01 липня 2022 року № 37, яка видана ОСОБА_2 , загальна сума доходу за період з 01 січня 2022 року до 30 червня 2022 року становить 286 584,56 грн.

Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, урахувавши матеріальний стан сторін, дійшов правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох дітей у розмірі 20 000,00 грн щомісячно до досягнення дітьми повноліття, оскільки на відповідача як на батька покладено однаковий з позивачкою обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, які проживають разом із матір`ю.

Посилання у касаційній скарзі щодо неможливості сплачувати аліменти у визначеному судом першої інстанції розмірі, не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надав до суду першої інстанції доказів на підтвердження цих обставин.

При цьому суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій.

Щодо додаткових витрат на утримання малолітнього ОСОБА_4 .

Згідно із вимогами частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Відповідно до вимог частини другої статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Пленум Верховного Суду України у постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 18 звернув увагу судів на те, що до передбаченої статті 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Тлумачення відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Також, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19).

У справі, яка переглядається, встановлено, що 16 серпня 2021 року між ОСОБА_1 та Медичним центром ТОВ «Центр реальної інклюзії «Ерудит» укладений договір про надання психо-корекційних послуг, згідно з яким виконавець зобов`язується надати психо-корекційні послуги дитині замовника - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а замовник зобов`язується прийняти надані послуги та оплатити їх.

Відповідно до додатку № 1 до вказаного договору, дозволено співробітнику ОСОБА_1 вносити оплату на умовах погодженого графіку оплати (в розстрочку) за корекційні заняття її сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з рахунком-фактурою від 01 листопада 2021 року вартість програми, яка розрахована на період з 01 листопада 2021 року до 31 грудня 2021 року, становить 127 200,00 грн.

Відповідно до рахунку-фактури від 01 січня 2022 року вартість програми, яка розрахована на період з 01 січня 2022 року до 30 червня 2022 року, становить 360 000,00 грн.

Згідно з квитанцією від 29 листопада 2021 року ОСОБА_1 сплатила 40 000,00 грн за корекційні заняття її сина ОСОБА_4 .

Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що позивачкою належними та допустимими доказами доведено, що заявлені нею до стягнення додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , викликані особливими обставинами, які зумовлені хворобою дитини.

Доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, оскільки не підтверджуються матеріалами справи й зводяться до переоцінки судом доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Мкртичевої Марини Ігорівни залишити без задоволення.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 12 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 травня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів у розмірі 20 000,00 грн щомісячно на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 починаючи з 15 червня 2022 року до повноліття дітей та додаткових витрат на утримання малолітнього ОСОБА_4 в розмірі 243 600,00 грн залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець