Головуючий у суді першої інстанції: Маркєлова В.М.
У Х В А Л А

24 січня 2024 року місто Київ

справа №753/8764/23

провадження№22-ц/824/6116/2024

Київський апеляційний суд в складі судді-доповідача Шкоріної О.І., вирішуючи питання про відкриття провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та індексу інфляції, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2023року задоволені позовні вимоги ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, 3% річних та індексу інфляції.

Стягнуто з ОСОБА_1 користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс»заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2020 по 30.04.2023 у розмірі 15 555,20 грн; 3% річних, нараховані на заборгованість за період з 01.09.2020 по лютий 2022 року - 185,10 грн; інфляційні втрати за період з 01.09.2020 по лютий 2022 року - 615,89 грн., та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн., що разом складає - 19 040,19 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 26 жовтня 2023 року подала апеляційну скаргу в порядку ст.355 ЦПК України.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2023 року апеляційну скаргу залишено без руху, а відповідачу ОСОБА_1 надано строк для усунення недоліків, - сплати судового збору в розмірі 4026 грн., що становить 150% ставки, що була сплачена позивачем ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" за подання позову до суду 2684 грн. (2684 грн. х 150%).

Крім того, відповідачці ОСОБА_1 необхідно було зазначити в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення Дарницького районного суду м.Києва від 28 вересня 2023 року (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Також ОСОБА_1 необхідно було правильно зазначити процесуальний статус сторін у справі: ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» - позивач, ОСОБА_1 - відповідач; привести резолютивну (прохальну) частину апеляційної скарги у відповідність до ст. 374 ЦПК України.

22 січня 2024 року відповідач ОСОБА_1 звернулась до суду з письмовими запереченнями на ухвалу суду від 8 грудня 2023 року про залишення апеляційної скарги без руху, в якій просить переглянути ухвалу суду.

В обґрунтування своєї позиції посилається на те, що позивачем ТОВ " Ковальська-Житлосервіс" не було сплачено судовий збір в сумі 2684 грн. Також вважає, що постановлення такої ухвали є незаконним примушуванням суддями позивачів до оплати "судового збору " з погрозою відмовити у відкритті провадження, що підпадає під вимогу ст. 355 КК України. На її думку, недопущення сторін процесу до судочинства без оплати судового збору є прямим доказом, що орган судової влади веде оплатну комерційну діяльність, і без сплати учасниками процесу послуг суду, судді, як комерційні агенти цього підприємства, відмовляють у доступі до правосуддя.

Вивчивши подану відповідачкою ОСОБА_1 заяву, суд дійшов висновку, що така не може бути прийнята судом до уваги, оскільки обставини викладені в ній не відповідають дійсності є безпідставними та свідчать про довільне і неправильне трактування норм цивільного процесуального законодавства на власний розсуд.

Викладені відповідачкою ОСОБА_1 обставини спростовуються матеріалами справи, а саме: позивачем ТОВ "Ковальська-Житлосервіс" сплачений судовий збір за подання позову до суду в розмірі 2684 грн., що підтверджується платіжною інструкцією та випискою зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с.26,29).

Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у заявника пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами заявника стосовно можливості звернення до суду апеляційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати апеляційної скарги судовим збором) у даній справі буде дотримано.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вимога сплатити судовий збір не обмежує право заявника на доступ до правосуддя, оскільки формування справедливих принципів оплати судового збору характеризує рівень доступності до правосуддя у країні (справа «Креуз проти Польщі» (KREUZ v. POLAND) від 19 червня 2001 року).

Залишення позовної заяви (апеляційної скарги) без руху з метою належної її оформлення у відповідності до вимог чинного цивільно-процесуального законодавства не є обмеженням у доступі до правосуддя. Кожна держава-учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (у справі «Kreuz v. Poland», №28249/95, п. 59, від 19 червня 2001 року). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (у справі Shishkov v. Russia», №26746/05, п. 111, від 20 лютого 2014 року).

Апелянт ОСОБА_1 будь-яких обґрунтованих підстав, з якими чинне законодавство пов`язує відстрочення або звільнення від сплати судового збору у своїй заяві не зазначала, клопотань не заявляла, а також будь-яких доказів, які б свідчили про її майновий стан, не надавала.

Таким чином, відповідачка ОСОБА_1 подавши заяву про перегляд ухвали апеляційного суду, не виконала вимоги ухвали Київського апеляційного суду від 8 грудня 2023 року, оскільки не надала платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 4026 грн., сплачений на рахунок Київського апеляційного суду або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; не зазначила в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість оскаржуваного рішення суду; коректно не виклала прохальну частину апеляційної скарги у відповідності до повноважень суду апеляційної інстанції, не зазначила правильно процесуальний статус сторін у справі.

За таких обставин наявні підстави для продовження строку для усунення недоліків, визначених ухвалою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2023 року.

Частиною 2 ст. 127 ЦПК України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Виходячи з наведеного, скаржнику необхідно продовжити строк для усунення недоліків, визначених ухвалою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2023 року, попередивши, що в разі невиконання даної ухвали, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернута відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 127, 185, 356, 357 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Продовжити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків визначених ухвалою Київського апеляційного суду від 8 грудня 2023 року, протягом п`яти днів з дня отримання цієї ухвали.

Роз`яснити, що у випадку не усунення у встановлений термін недоліку, апеляційна скарга буде вважатися неподаною та повернута скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.І. Шкоріна