Справа № 344/3821/20
Провадження № 6/344/16/24
У Х В А Л А

21 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

представника заявника (відповідача) Якубовського О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Якубовського Олександра Олександровича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,-

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_1 адвокат Якубовський Олександр Олександрович звернувся до суду із вказаною заявою, мотивуючи її тим, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19.09.2023 року у справі за позовом АТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором позов банку було задоволено частково: 18846,75 грн. за кредитним договором № б/н від 21.06.2017 року та 282,60 грн. витрат по оплаті судового збору. Додатковою постановою від 21.09.2023 року апеляційним судом, у порядку розподілу судових витрат, було вирішено стягнути із АТ «КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 4500 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області у справі № 344/3821/20 сторонам було видано відповідні виконавчі листи: 13.10.2023 року ОСОБА_1 щодо стягнення 4500 грн. із АТ «КБ «Приватбанк», а 08.11.2023 року АТ «КБ «Приватбанк» щодо стягнення 19129,35 грн. із ОСОБА_1 . Отже, у результаті розгляду справи № 344/3821/20 ОСОБА_2 є кредитором АТ «КБ «Приватбанк» на суму 4500,00 грн. а АТ «КБ «Приватбанк» є його боржником на цю суму; одночасно АТ «КБ «Приватбанк» є кредитором ОСОБА_1 на суму 19129,35 грн., а ОСОБА_1 є його боржником на цю суму. Строк виконання обох грошових зобов`язань є таким, що настав з дати набрання законної сили рішенням Івано-Франківського апеляційного суду у справі № 344/3821/20 - 21.09.2023 року та 19.09.2023 року, відповідно. Вказані зобов`язання підлягають виконанню у зв`язку із видачею судом відповідного судових виконавчих листів кожному із кредиторів. Заявою від 17.11.2022 року ОСОБА_1 повідомив АТ «КБ «Приватбанк» про зарахування АТ «КБ «Приватбанк» щодо сплати ОСОБА_1 в сумі 4500 грн. по виконавчому листу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 року у справі №344/3821/20 на суму 4500 грн. в рахунок виконання зустрічного зобов`язання на суму 4500 грн. зі сплати ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» по виконавчому листу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.11.2023 року на суму 19129,35 грн. Внаслідок зарахування вказаних зустрічних однорідних грошових вимог по заяві ОСОБА_1 припинились: зобов`язання на суму 4500 грн. із 4500 грн. АТ «КБ «Приватбанк» зі сплати ОСОБА_1 по виконавчому листу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 року у справі № 344/3821/20; зобов`язання на суму 4500 грн. із 19129,35 грн. ОСОБА_1 зі сплати АТ «КБ «Приватбанк» по виконавчому листу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 року у справі № 344/3821/20. Оскільки зобов`язання АТ «КБ «Приватбанк» перед ОСОБА_1 про сплату на користь АТ «КБ «ПриватБанк» 4500 грн. за виконавчим листом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 року у справі № 344/3821/20 остаточно та безповоротно повністю припинились, а також оскільки зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ «КБ «Приватбанк» про сплату на користь АТ «КБ «ПриватБанк» 18846,75 грн. за кредитним договором № б/н від 21.06.2017 року та 282,60 грн. витрат по оплаті судового збору, а всього 19129,35 грн., за виконавчим листом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18.11.2023 року у справі № 344/3821/20 припинились остаточно та безповоротно повністю припинились в сумі 4500 грн., існують правові підстави, відповідно до ч. 2 ст. 432 ЦПК України, для визнання судом виконавчого листа Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13.10.2023 року про стягнення із АТ «КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4500 грн. судових витрат таким що не підлягає виконанню повністю на суму 4500 грн. та визнання судом виконавчого листа від 08.11.2023 року про стягнення із ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «ПриватБанк» 18846,75 грн. за кредитним договором № б/н від 21.06.2017 року та 282,60 грн. витрат по оплаті судового збору, а всього 19129,35 грн. таким, що не підлягає виконанню частково, на СУМУ 4500 грн. із 19129,35 грн.

У судовому засіданні представник заявника (відповідача) підтримав доводи заяви. Просить задовольнити заяву.

Представник АТ КБ «Приватбанк» не прибув в судове засідання, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У відповідності до положень ч. 3 ст. 432 ЦПК України неявка стягувача не є перешкодою для розгляду заяви.

Дослідивши матеріали заяви та справи в цілому суд вважає наступне.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалено Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства комерційний банк Приват Банк, місцезнаходження якого: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1 Д, код 14360570 заборгованість за кредитом у сумі 200 000 (двісті тисяч) гривень 00 копійок за кредитним договором № б/н від 21.06.2017 року та 3000 (три тисячі) грн. 00 коп. витрат по оплаті судового збору.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 19 вересня 2023 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якубовського Олександра Олександровича задоволено. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 травня 2023 року змінено. Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість у сумі 18846,75 грн за кредитним договором № б/н від 21.06.2017 року та 282,60 грн витрат по оплаті судового збору.

Відповідно до додаткової постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 21 вересня 2023 року у справі ухвалено додаткове рішення, яким стягнуто з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 4 500 грн сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги.

Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано виконавчі листи сторонам.

07.11.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог та припинення зобов`язань зарахуванням.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Положеннями статті 129-1 Конституції України та статті 18 ЦПК України встановлено імперативні приписи щодо обов`язковості виконання судового рішення, що набрало законної сили.

Положення статті 432 ЦПК України визначають можливість визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню, лише за наявності для цього безумовних і безспірних підстав, тобто є процедурною нормою, що врегульовує правовідносини між боржником і стягувачем на стадії виконання рішення.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини 1, 2 ст. 598 ЦК України).

Статтею 601 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін. Зарахування зустрічних однорідних вимог є особливим способом припинення одночасно двох зобов`язань, в одному із яких одна сторона є кредитором, а інша - боржником, а в другому - навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому).

Отже, зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин.

За змістом ст. 601 ЦК України вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними (зараховуватися можуть вимоги про передачу речей одного роду, у зв`язку з чим зарахування як спосіб припинення зазвичай застосовується до зобов`язань з передання родових речей, зокрема, грошей). Правило про однорідність вимог розповсюджується на їх правову природу, але не стосується підстави виникнення такої вимоги. Отже допускається зарахування однорідних вимог, які випливають з різних підстав (різних договорів тощо); 3) строк виконання таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

У постанові від 15.08.2019 Верховний Суд у справі № 910/21683/17 вказав, що однією з важливих умов для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме, відсутність спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань. Наявність заперечень іншої сторони на заяву про зарахування чи відсутність будь-якої з названих вище умов, виключає проведення зарахування у добровільному порядку.

Аналогічні висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладені, зокрема, у постановах від 24.01.2018 по справі № 908/3039/16, від 05.04.2018 по справі № 910/13205/17, від 25.04.2018 по справі №910/6781/17, від 25.07.2018 по справі № 916/4933/15, від 22.08.2018 по справі №910/21652/17, від 11.09.2018 по справі № 910/21648/17, від 11.10.2018 по справі №910/23246/17, від 13.11.2018 по справі № 914/163/14, від 02.04.2019 по справі № 918/539/18).

Постановою у справі № 910/21683/17 Верховний Суд зазначає, що умовою, за наявності якої можливе припинення зобов`язання зарахуванням, є прозорість вимог, тобто коли між сторонами немає спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання.

Як слідує з матеріалів справи, 07.11.2023 ОСОБА_1 звернувся із заявою до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про зарахування зустрічних однорідних грошових вимог та припинення зобов`язань зарахуванням.

У той же час у матеріалах справи відсутні будь-які заяви АТ КБ «Приватбанк» про визнання зарахування запропонованих заявником зустрічних вимог, що свідчить про відсутність прозорості вимог заявника та про наявність спору відносно характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання, що, у свою чергу, виключає припинення зобов`язання зарахуванням.

З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами існує узгодженість щодо наявності зустрічного зобов`язання.

Таким чином, проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, керуючись вищенаведеними положеннями цивільного законодавства, приймаючи до уваги правові висновки Верховного Суду, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчих листів 344/3821/20 такими, що не підлягають виконанню.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Якубовського Олександра Олександровича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії, шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.02.2024 року.