ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2271/24 Справа № 183/5260/20 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні у м. Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (суддя першої інстанції Сорока О.В.)

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 23.05.2014 року у розмірі 27958,73 грн. станом на 04.08.2020 року, яка складається з наступного: 5692,85 грн. заборгованість за кредитом, 5930,12 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 14982,92 грн. заборгованість за пенею, 1352,84 грн. штраф відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди та судові витрати у розмірі 2102 грн.

Заочним рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2014 року, що виникла станом 04.08.2020 року, у розмірі 5692,85 гривень, що складає тіло кредиту.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 2102,00 гривень.

В іншій частині позову відмовлено.

Із вказаним рішенням суду в частині відмовлених позовних вимог не погодилась представник АТ КБ «ПриватБанк» Ніколаєнко О.М., та подала апеляційну скаргу, вважає, що воно в цій частині ухвалено без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів у справі, з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Мотивує скаргу тим, що відповідачка відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 23.05.2014 року отримала кредит у розмірі 6451,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5% на місяць (18,00% на рік) на суму залишку заборгованості за кредитом.

Наголошує на тому, що підписавши Генеральну угоду, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

Розрахунок заборгованості, Генеральна угода, а також витяг з Умов та Правил є належними доказами по справі.

ОСОБА_2 просила заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року в частині відмовлених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за процентами за користування кредитом, штрафу та пені у розмірі 22265,88 грн.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою «Апеляційне провадження».

Згідно частини 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено,що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами,якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В даній справі ціна позову становить, 27958,73 гривень, тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму(3028 х 100 = 302800)., а тому справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами, у письмовому провадженні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 23.05.2014 року між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви. Своїм підписом у анкеті-заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 9).

Протягом дії кредитного договору відповідачеві надавалось одна кредитна картка зі строком дії до березня 2018 року, що підтверджується довідкою наданою до суду (а.с. 7), на яку був встановлений кредитний ліміт у розмірі 6451,62 гривні (а.с. 6).

ОСОБА_1 свої зобов`язання за вищевказаним договором не виконував, внаслідок чого, за розрахунком банку, станом на 04.08.2020 року виникла заборгованість у розмірі 27958,73 грн., з яких: 5692,85 грн. - тіло кредиту; 5930,12 заборгованість за відсотками за користування кредитом; 14982,92 заборгованість за пенею; 1352,84 штраф відповідно до п 2.2 Генеральної угоди (а.с. 4-5).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків, штрафу та пені, суд першої інстанції дійшов висновку, що Умови та Правила надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору, тому відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за відсотками, пенею та штрафами за прострочене зобов`язання.

Колегія суддів частково не погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинне виконуватися належним чином у відповідності з умовами договору. При цьому відповідач, як сторона кредитного договору зобов`язаний повернути позивачу одержаний кредит та сплатити відсотки (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

З матеріалів справи вбачається, що 18.05.2010 року між відповідачкою ОСОБА_1 та АТ. КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до мов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Також з матеріалів справи вбачається, що 23.05.2014 року між Бакном і відповідачкою було укладено Генеральну угоду о реструктуризації заборгованості і приєднання до Умов та правил.

Відповідно до преамбули генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 23.05.2014 року з метою створення умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором від 18.05.2010 року, сторони реструктурували заборгованість за первісним договором від 18.05.2010 року, заборгованість за якою з дати підписання генеральної угоди склала 4799,97грн.. п.1.1.2 генеральної угоди), дата погашення заборгованості - 28 лютого 2018 року (п.1.1.3 генеральної угоди).

Відповідно до п.2.1 генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит у розмірі 6451,62грн. на строк 24 місяці, з 23.05.2014 року по 31.05.2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в розмірі 6451грн.62 коп., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, виплаті процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту зазначені в заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 01 по 25 число кожного місяця, в розмірі 322грн. 84 коп. (п. 2.1. Генеральної угоди).

За пунктом 2.2. генеральної угоди від 23.05.2014 року при порушенні позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в цій генеральній угоді, Умовах та правилах більш ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту рахується 32-ий день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 1352,84 грн.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з повернення кредитних коштів за кредитним договором від 23.05.2014 року, станом на 04.08.2020 року заборгованість відповідача становить 27958 грн.73 коп. та складається з наступного: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5692 грн.82 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 5930 грн.12 коп., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 14982 грн.92 коп. та штрафу в розмірі 1352 грн.84 коп. відповідно до п.2.2 генеральної угоди, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Зважаючи на вищенаведені положення законодавства та на те, що сторони погодили усі істотні умови в генеральній угоді від 23.05.2014 року з ОСОБА_1 підлягає стягненню на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 23.05.2014 року по процентам за користування кредитом у розмірі 2004 грн. 91 коп. за період з 23.05.2014 року по 31.05.2016 року та штрафу в розмірі 1352 грн.84 коп. відповідно до п.2.2 генеральної угоди, в цій частині вимоги позивача є обґрунтованими.

В частині стягнення заборгованості за відсотками за період з 30.06.2016 року по 04.08.2020 року позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки таке стягнення буде поза межами дії кредитного договору.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

З огляду на зазначене, позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти після закінчення строку дії кредитного договору.

В частині стягнення пені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки генеральна угода не містить відомостей про встановлення відповідальності відповідача у вигляді пені за порушення зобов`язання, а також відомостей про сплату комісії.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення відсотків та штрафу, а тому в цій частині рішення підлягає скасуванню із частковим задоволенням вимоги про стягнення відсотків у розмірі 2004,91 грн., та повним задоволенням вимоги стягнення штрафу у розмірі 1352,84 грн., також апеляційний суд вважає, що підлягає зміні судовий збір, пропорційно до задоволених вимог.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме: позовні вимоги задоволено в сумі 9050,60 грн., що складає 32,37% (9050,60 х 100): 27958,73 грн., від заявлених позивачем вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача у сумі 680,41 грн. (2102х32,37%), також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених позовних вимог, що складає 1701,03 (3153 х 32,37%) гривень, а всього на загальну суму 1701,03 гривень.

Керуючись статтями 141,367,374, 376, 381-384,ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року в частині відмови у стягненні заборгованості за відсотками, штрафу і судового збору скасувати та ухвалити нове рішення в цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () заборгованість за кредитним договором № б/н від 23.05.2014 року станом на 04.08.2020 року за відсотками за користування кредитом у розмірі 2004грн. 91 коп. та штрафу у розмірі 1352 грн. 60 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» () судовий збір у розмірі 1701 грн. 03 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: