Справа № 372/2284/23
Провадження 2-130/24
ухвала

Іменем України

06 лютого 2024 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Григор`євій К.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про батьківство з актового запису,

ВСТАНОВИВ:

19.05.2023 р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про батьківство з актового запису, в якому просив виключити відомості про батьківство ОСОБА_1 з актового запису №4 від 04.04.2008 р. про народження ОСОБА_3 , зробленого виконкомом Семенівської сільської ради Обухівського району Київської області та зобов`язати Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни в актовий запис у книзі актів громадянського стану про народження ОСОБА_3 та видати нове Свідоцтво про народження на ім`я ОСОБА_3 .

11.07.2023 р. до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Корзаченка В.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити повністю.

04.09.2024 р. ухвалою суду в підготовчому судовому засіданні по справі було призначено судово-генетичну експертизу.

26.12.2023 р. ухвалою судді було відновлено провадження у даній цивільній справі.

11.01.2024 р. до суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Корзаченка В.М. надійшла заява в якій він просив за результати розгляду справи розподілити судові витрати та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 РНОКПП НОМЕР_2 понесені та документально підтверджені судові витрати у сумі 5153 грн.

05.02.2024 р. до суду надійшла заява позивача, в якій він просив відмовити в задоволені заяви про стягнення судових витрат з позивача.

Крім того 05.02.2024 р. позивач в своїй заяві просив суд постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, розгляд справи просив проводити без участі позивача.

В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, в своїх заявах просили суд розгляд проводити без їх участі.

Згідно ст. 257 ч.1 п.5 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд вважає можливим залишити позовні вимоги без розгляду, задовольнивши відповідну заяву представника позивача.

У частині розподілу судових витрат суд дійшов наступного висновку:

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Оскільки позивач подав заяву про залишення позову без розгляду, то понесені ним судові витрати покладаються на нього.

Разом з тим, представник відповідачки подав до суду клопотання про відшкодування понесених нею судових витрат та просив суд стягнути з позивача на користь відповідачки понесені судові витрати на оплату правничої допомоги адвоката у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень та супутніх витрат.

На підтвердження судових витрат представник відповідачки надав копію розрахунку суми гонорару за надану правничу допомогу адвоката від 27 грудня 2023 року, Акт здачі-прийняття виконаних робіт від 27 грудня 2023 року, рахунок-фактуру № 046 від 27 грудня 2023 року, платіжну інструкцією № 0.0..1 від 04.01.2024 року про сплату 5 000 гривень за правничу допомогу адвоката та 3,00 гривень комісійного збору банку, а також оригінали описів вкладення, фіскальних та службових чеків, які були додані до відзиву на позовну заяву та до заяви про стягнення судових витрат на загальну суму 5 153,00 гривні.

Відповідно до п. 5.2. Договору про надання правничої допомоги ОСОБА_2 від 23 червня 2023 року, сторони погодили вартість правничої допомоги адвоката у розмірі 2 000,00 гривень за одну годину роботи адвоката.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідачки суд бере до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких згідно з ч. 3 цієї ж статті належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу та які пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, за результатами розгляду справи судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у т.ч. й витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами.

Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Верховний Суд у постанові від 06 грудня 2023 року у справі № 905/493/22, яка стосується стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 33 Постанови).

Беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, зокрема, підготовку процесуального документа, виступ в суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації процесуальних прав та захист інтересів клієнта (п. 45 Постанови).

Верховний Суд у постановах від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 18.05.2022 у справі № 910/4268/21, від 26.10.2022 у справі № 910/4277/21, від 18.04.2023 у справі № 903/378/22, від 23.03.2023 у справі № 921/434/21, від 25.04.2023 у справі № 910/21424/21 висловлював правову позицію про те, що такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного, час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. Зазначені висновки Верховного Суду є сталими та ґрунтуються на аналізі складових часу, необхідного для належного здійснення адвокатом представництва інтересів клієнта (п. 61 Постанови).

Також суд бере до уваги висновки Верховного Суду у справі № 199/6824/20 від 23.03.2023 року, де Верховний Суд зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини.

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Зазначені висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Також, у справі № 910/12876/19, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «…розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини».

В іншій справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що «…суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони».

У справі № 922/445/19 у питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду зводилися до того, що «…зменшення можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт». Аналогічні висновки викладені і в справі № 911/4242/15 від 24.11.2020 року.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Велика Палата Верховного Суду 08 червня 2022 року розглянула справу № 357/380/20 про визнання недійсним договору про надання права користування земельною ділянкою (емфітевзис) і скасування запису про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно де предметом розгляду було питання щодо того, чи підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу при закритті апеляційного провадження у справі та дійшла наступних висновків:

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

При цьому подання стороною апеляційної (касаційної) скарги та відкриття апеляційного (касаційного) провадження у справі потребує відповідної підготовки інших учасників справи: вивчення апеляційної (касаційної) скарги, її мотивів і доводів, за необхідності підготовка відзиву на скаргу, участь у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи тощо.

Отже, у разі закриття апеляційного провадження у зв`язку з відмовою особи, яка падала апеляційну скаргу, від такої, унеможливлюється повторне звернення цієї особи з апеляційною скаргою на оскарження судового рішення, однак інші учасники справи, які добросовісно реагували на відкриття апеляційного провадження поданням відзиву на апеляційну скаргу, понесли судові витрати, оскільки, у цьому випадку, звернулися за правничою допомогою до адвоката (стаття 15 ЦПК України), а відтак могли розраховувати на відшкодування вказаних витрат у випадку відмови у задоволенні апеляційної скарги.

Тому у випадку закриття апеляційного провадження відсутні будь-які обставини, які б унеможливлювали або нівелювали загальний принцип відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зважаючи на тривалість розгляду справи та час витрачений представником відповідачки на надання правничої допомоги, а також, що позивачем та його представником розмір судових витрат відповідачки не оспорювався і не було заявлено заперечень щодо його невідповідності, неспівмірності чи необхідності зменшення, то судові витрати відповідачки є співмірними та підлягають стягненню з позивача на її користь.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 133, 141, 257, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Обухівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про виключення відомостей про батьківство з актового запису - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , понесені судові витрати у сумі 5 153 (п`ять тисяч сто п`ятдесят три) гривні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя О.М.Зінченко