Справа № 939/2880/23
РІШЕННЯ

Іменем України

20 лютого 2024 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючої судді Герасименко М.М.,

за участю секретаря Рассказової М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Бородянка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 квітня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики № , який було підписано шляхом підписання акцепту оферти від 30 квітня 2021 року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 30 квітня 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника. 22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22 червня 2022 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 55 743,30 грн, з яких: 5 079,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 50 664,30 грн сума заборгованості за відсотками.

01 травня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 було укладено договір позики № 2-16956, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. 14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 6 від 28 вересня 2021 року до даного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 2 528,00 грн з яких: 800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 728,00 грн сума заборгованості за відсотками. Відповідач здійснила 06 червня 2022 року одноразовий платіж лише у розмірі 800,00 грн на погашення заборгованості, в зв`язку з чим ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики № 2-16956 у розмірі 1 728,00 грн, яка складається із: 800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 928,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Також, 26 березня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /657172, який підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 16 лютого 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 16022022, за умовами якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступила ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16 лютого 2022 року до зазначеного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 13 087,50 грн, з яких: 3 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 587,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Крім того, 31 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3921754, який також підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30112021, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 30 листопада 2021 року до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 21 320,00 грн, з яких: 6 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 820,00 грн сума заборгованості за відсотками.

17 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 10628-04/2021, який було підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора. 30 листопада 2021 року між ТОВ «Інвеструм» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 16 297,50 грн, з яких: 4 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 197,50 грн сума заборгованості за відсотками.

Позивач просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за вказаними договорами в зальному розмірі 108 176 гривень 30 копійок і понесені судові витрати.

За ухвалою суду від 04 грудня 2023 року було відкрито провадження у даній справі та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

21 грудня 2023 року до суду від представника відповідача адвоката Яреська Т.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому, зокрема зазначено, що з наведено переліку доказів, долучених позивачем до позовної заяви вбачається, що позивачем не надано жодного первинного бухгалтерського документа, що підтверджував факт здійснення господарської операції, у тому числі надання кредитних коштів первісними кредиторами відповідачу, оплати відповідачем певних сум по кредитному договору, нарахування відсотків, тощо. Для доведення існування ймовірної заборгованості та встановлення розміру даної ймовірної заборгованості відповідача перед первісними кредиторами, позивач зобов`язаний був надати банківські виписки, платіжні доручення, меморіальні ордери та/або інші первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», що зроблено не було. Єдиним документом, який позивач долучив до позову, який хоч якось міг би довести факт перерахування коштів відповідачу одним із первісних кредиторів є копія квитанції № 88044525. Однак даний документ не містить обов`язкових реквізитів для первинних бухгалтерських документів, а тому даний документ не є і не може бути належним доказом на підтвердження наявності заборгованості. Оскільки жодний із первинних бухгалтерських документів, оформлений відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», позивачем наданий не був, а тому немає можливості встановити існування заборгованості відповідача та її можливий розмір. Надані до позову розрахунки заборгованості не містять жодного підпису представників первісних кредиторів і жодного підтвердження реальної господарської операції, з них неможливо встановити коли саме заборгованість була переведена в прострочену, чи були сплати з боку відповідача, порядок і розмір нарахування відсотків. Вказані розрахунки заборгованості не є належними доказами суми заборгованості, оскільки з них не можливо встановити формування заборгованості та її складові. Окрім того, розрахунки містять лише відомості щодо загального розміру несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Розрахунки заборгованості не можуть бути належним і допустимим доказом встановлення факту існування заборгованості її розміру, оскільки не є первинними бухгалтерськими документами, та містять очевидні помилки та безпідставні нарахування. Крім того, позивач не має права стягувати незаконно нараховані відсотки поза межами строку кредитування. Оскільки вимоги позивача не підтверджені жодним доказом, як це передбачено чинним цивільним процесуальним законодавством, а фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, є недоведеними та недостовірними, просив відмовити ТОВ «ФК «ЄАПБ» у задоволенні позовних вимог. Крім того, просив стягнути з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на правову допомогу, розмір яких відповідно до умов договору № 23191 від 05 грудня 2023 року, акту приймання-передачі послуг № 1 та розрахункової квитанції № 20/12/23 від 20 грудня 2023 року становить 10 000,00 гривень.

26 грудня 2023 року до суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що при укладанні оскаржуваних договорів сторони узгодили розмір кредитів, грошову одиницю, в якій надано кошти, строки та умови користування ними. В кожному з договорів передбачено умови та строки нарахування відсотків, що свідчить про ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договорів і про наявність волі відповідача для їх укладення в електронній формі на погоджених умовах, шляхом підписання договорів електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора. Жодних заперечень з приводу того, що позичальник не погодився з умовами та правилами надання кредитів під час укладення і підписання договорів висловлено не було. Відповідно до умов кожного з договорів, їх підписання здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону вказаний позичальником при укладанні договорів. За умовами укладених договорів кошти було перераховано позичальнику операторами онлайн-послуг платіжної інфраструктури в безготівковій формі на банківські картки, вказані власноруч позичальником при заповненні форм заявки для реєстрації на сайті товариства, а саме на картки № НОМЕР_1 і № НОМЕР_2 , а тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Надані первісними кредиторами розрахунки заборгованості жодним чином не суперечать розрахункам, які було додано до позовної заяви на підтвердження розміру заборгованості за договорами, а лише доповнюють їх і деталізують. Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для підтвердження надання/перерахування коштів позичальнику та обґрунтування розміру заборгованості відповідача за кредитними договорами, а отже позовні вимоги є законними та обґрунтованими. Нарахування заборгованості здійснювалося у відповідності до умов договорів і додатків до них, а через неналежне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань і було нараховано суму заборгованості, яку позивач просить стягнути. Щодо витрат відповідача на професійну правничу (правову) допомогу зазначено, що з огляду на малозначність і складність справи, заявлений розмір правової допомоги в сумі 10 000,00 грн є неспівмірним і значно завищеним, а тому позивач з ним не погоджується. Предмет спору в даній справі не є складним і не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складення процесуальних документів також не є значним. Зміст поданого представником відповідача відзиву в основному складає зміст позовних вимог, судова практика та правові позиції судів вищих ланок, тому ціна відзиву не відповідає його складності. Сума витрат на правову допомогу не відповідає критерію розумності та співмірності щодо позовних вимог, що свідчить про те, що рівень складності справи не вимагає значного обсягу правничої допомоги, в тому числі такого обсягу часу, який витрачений на виконання відповідних робіт. Враховуючи обґрунтування заявленого розміру наданих послуг, а також критеріїв розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, вважала, що стороною відповідача не надано належного обґрунтування необхідності саме такої кількості та вартості послуг на правничу допомогу.

За ухвалою суду від 22 грудня 2023 року було ухвалено провести розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судовому засіданні представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Летун Т.В. позов підтримала та просила його задовольнити.

Представник відповідача адвокат Яресько Т.В. у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав наведених у відзиві, проте не заперечував факт укладення між ОСОБА_1 та фінансовими установами оскаржуваних договорів та отримання нею сум визначених у цих договорах.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 30 квітня 2021 року між ТОВ «Інфінанс» і відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № /2 від 30 квітня 2021 року та отримання кредиту згідно заявки-анкети № 3614587 від 30 квітня 2021 року, що акцептована відповідачем 30 квітня 2021 року, шляхом підписання електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 3n5v0f, за умовами якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5 079,00 грн, строком кредитування 29 днів, зі сплатою відсоткової ставки в розмірі 1,75% за один день користування кредитом, загальні витрати за кредитом становлять 2 577,59 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 7 656,59 грн (т.1 а.с. 12-17).

22 червня 2022 року між ТОВ «Інфінанс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 22/06-22, у відповідності до умов якого ТОВ «Інфінанс» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 22 червня 2022 року до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 55 743,30 грн, з яких: 5 079,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 50 664,30 грн сума заборгованості за відсотками (т. 1, а.с. 18-20, 21, 22, 23, 234-240, 242-250; т. 2, а.с. 2-5).

01 травня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ОСОБА_1 укладено договір позики № 2-16956, який підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора 45i8Uemrny, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 800,00 грн, строком кредитування 29 днів до 30 травня 2021 року, зі сплатою базової процентної ставки в розмірі 1,80% у день, вартість позики за весь строк, на який видано позику становить 417,60 грн; загальна вартість позики та процентів 1 217,60 грн (т.1, а.с. 27, 241).

14 червня 2021 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників № 6 від 28 вересня 2021 року до даного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 2 528,00 грн з яких: 800,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 1 728,00 грн сума заборгованості за відсотками (т.1, а.с. 28-33, 206-207; т. 2, а.с. 6-19).

Відповідно до копії квитанції № 149966435 від 03 червня 2022 року (т. 1 а.с. 34), ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості за договором позики № 2-16956 від 01 травня 2021 року сплатила ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошові кошти в розмірі 800,00 грн, що також підтверджується розрахунком заборгованості (т. 1, а.с. 35).

26 березня 2021 року між ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» та відповідачем було укладено індивідуальну частину договору про надання фінансового кредиту № /657172, яку підписано електронним підписом R31793, відповідно до умов якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 3 500,00 грн, строком кредитування 25 днів до 19 квітня 2021 року, зі сплатою 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу, сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 2 187,50 грн; загальна вартість кредиту 5 687,50 грн (т. 1, а.с. 41-43, 208).

16 лютого 2022 року між ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 16022022, за умовами якого ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» відступила ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 16 лютого 2022 року до зазначеного договору ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 13 087,50 грн, з яких: 3 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9 587,50 грн сума заборгованості за відсотками (т. 1, а.с. 44-49; т. 2, а.с. 20-33).

Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості за договором № /657172 від 26 березня 2021 року сплатила первісному кредитору грошові кошти в загальному розмірі 3 100,00 гривень (т. 1, а.с. 209-215).

31 березня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 3921754, який також підписано електронним підписом, шляхом використання одноразового ідентифікатора С643593, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 6 500,00 грн, строком кредитування 30 днів до 30 квітня 2021 року, зі сплатою зниженої відсоткової ставки в розмірі 1,615% у день, сума нарахованих процентів становить 3 149,25 грн; загальна вартість кредиту 9 649,25 грн (т. 1, а.с. 54-60).

30 листопада 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 30112021, згідно з яким ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 30 листопада 2021 року до зазначеного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у розмірі 21 320,00 грн, з яких: 6 500,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14 820,00 грн сума заборгованості за відсотками (т. 1, а.с. 61-65, 221-233; т. 2, а.с. 34-46).

Відповідно до розрахунку заборгованості, ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 3921754 від 31 березня 2021 року сплатила ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти в загальному розмірі 3 149,25 грн (т. 1, а.с. 221-233).

17 квітня 2021 року між ТОВ «ФК «Інвеструм» і відповідачем укладено договір про надання фінансового кредиту № 10628-04/2021, який було підписано електронним підписом W22766, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4 100,00 грн, строком кредитування 29 днів до 15 травня 2021 року, зі сплатою 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу, сума нарахованих процентів за користування кредитом становить 2 972,50 грн; загальна вартість кредиту 7 072,50 грн (т. 1, а.с. 71-74, 216).

30 листопада 2021 року між ТОВ «Інвеструм» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передало ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаними в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 16 297,50 грн, з яких: 4 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 197,50 грн сума заборгованості за відсотками (т. 1, а.с. 75-79, 217-220; т. 2, а.с. 47-60).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно з вимогами ст. 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України).

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаних договорів позики, які оформлені сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно з абз. другим частини другої статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок , зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договорами або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладених між фінансовими установами та відповідачкою договорів дані фінансові установи надали позичальнику суми позики, а остання зобов`язувалась повернути надані позики у повному обсязі у визначені договорами строки: - за договором, укладеним 30 квітня 2021 року з ТОВ «Інфінанс» № /2 (строк користування кредитом 29 днів) до 29 травня 2021 року; - за договором, укладеним 01 травня 2021 року з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» № 2-16956 (строк позики 29 днів) до 30 травня 2021 року; - за договором, укладеним 26 березня 2021 року з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» № /657172 (строк кредитування 25 днів) до 19 квітня 2021 року; - за договором, укладеним 31 березня 2021 року з ТОВ «Авентус Україна» № 3921754 (строк кредитування 30 днів) до 30 квітня 2021 року; - за договором, укладеним 17 квітня 2021 року з ТОВ «Інвеструм» № 10628-04/2021 (строк кредитування 29 днів) до 15 травня 2021 року.

Таким чином, позикодавці відповідно до ст. 1048 ЦК України мали право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування, після закінчення строку дії договорів у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти.

Досліджені судом розрахунки заборгованості свідчать про те, що визначені позивачем до стягнення суми заборгованості по нарахованих і несплачених процентах за користування позикою включають періоди, які виходять за межі строків кредитування, а тому є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Як убачається зі змісту договорів, проценти (відсотки) за користування кредитом визначені в розмірі: 2 577,59 грн за договором, укладеним 30 квітня 2021 року з ТОВ «Інфінанс» № /2 (т. 1, а.с. 12-14); 417,60 грн за договором, укладеним 01 травня 2021 року з ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» № 2-16956 (т. 1, а.с. 27); 2 187,50 грн за договором, укладеним 26 березня 2021 року з ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» № /657172 (т. 1, а.с. 41-43); 3 149,25 грн за договором, укладеним 31 березня 2021 року з ТОВ «Авентус Україна» № 3921754 (т. 1, а.с. 54-60); 2 972,50 грн за договором, укладеним 17 квітня 2021 року з ТОВ «Інвеструм» № 10628-04/2021 (т. 1, а.с. 71-74), а тому суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки у вказаних розмірах.

З розрахунків заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 у рахунок погашення заборгованості сплатила за договорами: - № 2-16956 від 01 травня 2021 року на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» грошові кошти в розмірі 800,00 грн (т. 1, а.с. 34, 35); - № /657172 від 26 березня 2021 на користь ТОВ «КУ «Європейська кредитна група» грошові кошти в загальному розмірі 3 100,00 грн (т. 1, а.с. 209-215); - № 3921754 від 31 березня 2021 року на користь ТОВ «Авентус Україна» грошові кошти в загальному розмірі 3 149,25 грн (т. 1, а.с. 221-233).

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаних кредитних договорів належним чином не виконувала, право вимоги за цими договорами перейшло до позивача, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договорами:

- № /2 від 30 квітня 2021 року в загальному розмірі 7 656,59 грн (тіло кредиту 5 079,00 грн + відсотки за користування кредитом 2 577,59 грн);

- № 2-16956 від 01 травня 2021 року в загальному розмірі 417,60 грн (загальна вартість позики 1 217,60 грн сплачені в рахунок погашення заборгованості грошові кошти 800,00 грн);

- № /657172 від 26 березня 2021 року в загальному розмірі 2 587,50 грн (загальна вартість кредиту 5 687,50 грн сплачені в рахунок погашення заборгованості грошові кошти 3 100,00 грн);

- № 3921754 від 31 березня 2021 року в загальному розмірі 6 500,00 грн (загальна вартість кредиту 9 649,25 грн сплачені в рахунок погашення заборгованості грошові кошти 3 149,25 грн);

- № 10628-04/2021 від 17 квітня 2021 року в загальному розмірі 7 072,50 грн (тіло кредиту 4 100,00 грн + відсотки за користування кредитом 2 972,50 грн);

а всього 24 234 гривні 19 копійок.

Оскільки позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 601,28 грн, виходячи з розрахунку: 24 234,19 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 684 грн (сума сплаченого судового збору) / 108 176,30 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Щодо вимог про стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» понесених відповідачем витрат на правничу (правову) допомогу, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу відповідачем надано копії договору про надання правничої (правової) допомоги № 23191 з додатком № 1 до договору від 05 грудня 2023 року, акту приймання-передачі послуг № 1 і розрахункової квитанції № 20/12/23 від 20 грудня 2023 року, згідно яких витрати понесені відповідачем на правничу допомогу складають 10 000,00 гривень (т. 1, а.с. 137-143).

Однак, з огляду на складність справи та виконані адвокатом роботи, ціну позову та розмір задоволених вимог, суд вважає, що заявлена до стягнення з ТОВ «ФК «ЄАПБ» на користь ОСОБА_1 сума витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності, а тому з огляду на зазначене вище та встановлені судом обставини, дійшов висновку про необхідність стягнення таких витрат у розмірі 2 500 грн, що буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 1 940,00 грн (2 500,00 грн х 77,60% : 100%).

Керуючись ст. 207, 526, 549, 551, 610, 611, 626, 627, 628, 638, 1048-1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, місцезнаходження юридичної особи: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, реквізити IBAN № НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк») заборгованість за договорами:

- № від 30 квітня 2021 року в загальному розмірі 7 656 (сім тисяч шістсот п`ятдесят шість) гривень 59 копійок;

- № 2-16956 від 01 травня 2021 року в загальному розмірі 417 (чотириста сімнадцять) гривень 60 копійок;

- № /657172 від 26 березня 2021 року в загальному розмірі 2587 (дві тисячі п`ятсот вісімдесят сім) гривень 50 копійок;

- № 3921754 від 31 березня 2021 року в загальному розмірі 6500 (шість тисяч п`ятсот ) гривень 00 копійок;

- № 10628-04/2021 від 17 квітня 2021 року в загальному розмірі 7072 (сім тисяч сімдесят дві) гривні 50 копійок,

а всього 24 234 (двадцять чотири тисячі двісті тридцять чотири) гривні 19 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 601 (шістсот одну) гривню 28 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 1940 (одну тисячу дев`ятсот сорок) гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 26 лютого 2024 року.

СуддяМ.Герасименко