Провадження № 2/357/985/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі - головуючий суддя Цуранов А. Ю., при секретарі - Іванова О. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до: 1) ОСОБА_1 ; 2) ОСОБА_2 ; 3) ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023 року від представника Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів на свою користь суму боргу в розмірі 58 021,81 грн. за період з 01.02.2013 по 01.07.2023, стягнути в солідарному порядку з відповідачів за період з 01.02.2013 по 01.02.2022 суму збільшення заборгованості внаслідок інфляційних процесів в розмірі 16 384,62 грн. та 3 % річних в сумі 4 899,76 грн., а також судовий збір в розмірі 2 684 грн.

В обґрунтування позову вказано, що згідно особового рахунку № НОМЕР_1 наявна заборгованість за теплову енергію. Відповідачам надіслано попередження про наявність заборгованості, яка не була сплачена.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю.

24.10.2023 ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи 23.11.2023.

21.11.2023 від відповідачів на адресу суду надійшла заява про застосування строків позовної давності.

22.11.2023 представник позивача ОСОБА_4 звернулась через канцелярію суду із заявою про розгляд справи без участі представника позивача, в якій позов підтримує в повному обсязі.

23.11.2023 представник позивача ОСОБА_4 подала заяву з поясненнями, в якій додатково просила задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялись належним чином, позиція сторін суду зрозуміла.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є співвласниками по 1/3 частці квартири АДРЕСА_1 , що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 339753861 від 20.07.2023, реєстраційний номер майна 23381478.

Відповідно до наявних у справі відомостей про зареєстроване місце проживання відповідачів, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані за вищевказаною адресою.

Згідно розрахункового листа абонента та розрахункової відомості за особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим на ім`я ОСОБА_1 , за даною адресою рахується заборгованість у розмірі 79 306,19 грн., в т.ч.:

58 021,81 грн. - борг за спожиті послуги теплопостачання за період з 01.02.2013 по 01.07.2023;

16 384,62 грн. - сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів за період з 01.02.2013 по 01.02.2022;

4 899,76 грн. - три відсотки річних за період з 01.02.2013 по 01.02.2022.

20.07.2023 позивач направив на адресу відповідачів претензію № 94 про сплату боргу, однак кошти не надходили.

При вирішенні справи, суд виходить з наступного.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 року визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 вказаного Закону учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавцями комунальних послуг є: послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація (п. 3 ч. 2 ст. 6 Закону).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Частиною 2 статті 162 ЖК України також передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) - ст. 610 ЦК України.

За змістом наведених норм вбачається, що цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню до виконання як договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Згідно з наданим позивачем розрахунком вбачається, що за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.02.2013 по 01.07.2023 наявна заборгованість за надані послуги в розмірі 58 021,81 грн.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція).

Індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В даному випадку факт порушення відповідачами зобов`язань щодо своєчасної оплати за надані житлово-комунальні послуги встановлений та підтверджується матеріалами справи.

На підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України позивачем на суму боргу нараховано 16 384,62 грн. інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 4 899,76 грн. в період з 01.02.2013 по 01.02.2022.

Відповідачі, заперечуючи проти заявлених про стягнення сум основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, заявили про застосування строку позовної давності по даній справі.

Так, позовна давність згідно ст. 256 ЦК України - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Суд приймає доводи відповідачів та вважає за можливе в межах даного позову застосувати положення про строк позовної давності.

Позивач просить стягнути заборгованість, інфляційні втрати та 3% річних в період з 01.02.2013, при цьому з позовом звернувся до суду поштою 07.08.2023, а тому підлягають до задоволення вимоги про стягнення грошових сум лише за останні три роки, що передували зверненню до суду з даним позовом, тобто починаючи з серпня 2020 року.

Таким чином, за період з серпня 2020 по липень 2023 сума заборгованості за централізоване опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 становить 22 057,59 грн.

Сума на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів з серпня 2020 по лютий 2022 - 6 037,02 грн., три відсотки річних - 1 840,58 грн.

Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову в рівних долях співвласників.

За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно статті 356 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном (стаття 360 ЦК України).

У статті 540 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Системний аналіз статей 540 та 541 ЦК дозволяє зробити висновок, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткові зобов`язання. Тому кредитор у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання.

Враховуючи визначений статтею 13 ЦПК України принцип диспозитивності цивільного судочинства та визначення позивачем у справі конкретних відповідачів (споживачів), які є власниками квартири за вищевказаною адресою, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову в частині стягнення з відповідачів в рівних частках суми заборгованості з кожного по 1/3 частини, оскільки останні є дольовими власниками квартири.

Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даного позову в частині солідарного стягнення заборгованості.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, позивачем до відповідачів заявлено позовні вимоги на загальну суму 79 306,19 грн., задоволено судом до стягнення суму 25 910,51 грн., тобто 37,75% від заявленого розміру.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з кожного з відповідачів на користь позивача становить 337,74 грн. (2 684 х 37,75% / 3).

Керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за надані послуги в розмірі 7 352,53 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 012,34 грн., три відсотки річних в розмірі 613,53 грн. та 337,74 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за надані послуги в розмірі 7 352,53 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 012,34 грн., три відсотки річних в розмірі 613,53 грн. та 37,74 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» заборгованість за надані послуги в розмірі 7 352,53 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 012,34 грн., три відсотки річних в розмірі 613,53 грн. та 337,74 грн. судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Позивач Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа», юридична адреса: вул. Мережна, 3, м. Біла Церква, Київська область, .

Відповідач-1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач-2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач-3 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення (підписання).

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 30.01.2024.

Суддя А. Ю. Цуранов