Справа №484/5430/23 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Провадження №22-ц/812/277/24
Постанова

Іменем України

26 лютого 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого Кушнірової Т.Б.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

із секретарем Біляєвою В.М.,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухваленого 25 грудня 2023 року, повний текст складений в цей же день головуючим суддею Закревським В.І., в приміщенні суду першої інстанції, по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовна заява мотивована тим, вона з 22 квітня 2016 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 26 вересня 2023 року вони припинили спільне проживання.

На час подачі позову дитина постійно проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, домовленості щодо утримання дитини в них нема.

Вказує, що ОСОБА_2 є здоровою, працездатною людиною, працює адвокатом, має мінливий нерегулярний дохід, матеріально забезпечений та має у власності земельну ділянку, кілька квартир, будинків.

Тому, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 10 000 грн щомісячно.

Вважає, що такий розмір аліментів у твердій грошовій сумі є достатнім і не буде порушувати майнові права дитини.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2023 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 7500 (сім тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошевій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідач на час вирішення справи у суді першої інстанції офіційно працевлаштований, здійснює індивідуальну адвокатську діяльність, має витрати, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких відповідачем не доведено джерело походження коштів для їх оплати, тому підлягають стягненню аліменти у твердій грошовій сумі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , не заперечуючи проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вважав, що суд не врахував відомості, які підтверджують його щомісячний дохід, не взяв до уваги усі обставини, що мають істотне значення для справи та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі.

Просив скасувати рішення районного суду і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн щомісячно.

02 лютого 2023 року на адресу апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, доводи якого зводяться до того, що судом першої інстанції вірно з`ясовано фактичні обставини справи, надана їм належна оцінка, висновки суду підтверджуються матеріалами справи і ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 квітня 2016 року.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2023 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_4 , який проживає з позивачкою.

Згідно зі статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статті 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року).

Відповідач не заперечував про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, тому суд першої інстанції вірно застосував положення ст. 184 СК України, що відповідає заявленим позивачкою позовним вимогам.

Водночас, визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд першої інстанції не в повній мірі дав оцінку доказам, поданим сторонами, матеріальне становище платника аліментів.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначала, що відповідач матеріально забезпечений, оскільки займається індивідуальною адвокатською діяльністю, має у власності земельну ділянку, кілька квартир, будинків.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

За статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Долучена до позовної заяви інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідчить про те, що за ПП «Юридична фірма «ІНТЕРКОМ» зареєстроване значна кількість нерухомого майна.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань, засновником та кінцевим бенефінциарним власником ПП «Юридична фірма «ІНТЕРКОМ» є ОСОБА_5 , а керівником вказаного підприємства - ОСОБА_2 .

Жодних доказів про те, що ОСОБА_2 отримує частину прибутку від діяльності ПП «Юридична фірма «ІНТЕРКОМ», матеріали справи не містять.

Також позивачкою не надано доказів щодо розміру отримуваного відповідачем заробітку (доходу), у тому числі від здійснення підприємницької діяльності, якщо такий є, що являється її процесуальним обов`язком (ст. ст. 12, 81 ЦПК України).

При розгляді справи у суді першої інстанції позивачка та/або її представник не зверталися із клопотаннями про витребування додаткових доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Тому, відсутні підстави вважати, що належність на праві власності майна ПП «Юридична фірма «ІНТЕРКОМ», у тому числі від якого відповідач отримував би дохід, може бути враховане при визначенні розміру аліментів.

Обґрунтовуючи незаконність рішення суду першої інстанції, відповідач вказував на те, що має можливість сплачувати аліменти у розмірі 2 500 грн, оскільки він працює у ПП «Юридична фірма «ІНТЕРКОМ» на посаді директора, має лише одне джерело доходу - заробітну плату, середньомісячний розмір якої, згідно штатного розпису, становить 6 700 грн.

На підтвердження вказаних обставин надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого станом на 22 вересня 2023 року.

Водночас, та обставина, що місячний дохід відповідача складає 6 700 грн, не може бути єдиною підставою та критерієм для визначення розміру аліментів в розумінні вимог ст. 184 Сімейного кодексу України щодо майнового стану відповідача.

Із матеріалів справи видно, що відповідач є особою працездатного віку, займається індивідуальною адвокатською діяльністю, що ним не заперечується та, відповідно, отримує дохід. Станом на час розгляду даної справи за ОСОБА_2 значиться зареєстрованим право власності на нерухоме майно, а також у нього наявне майно, яке належить йому на праві спільної сумісної власності, що свідчить про достатній рівень матеріального забезпечення останнього та враховується судом при визначенні розміру.

Доказів про наявність у відповідача будь яких інших зобов`язань матеріального характеру, матеріали справи не містять, а додана до апеляційної скарги копія свідоцтва про народження про народження дитини від першого шлюбу, не доводить факту, що ця дитина знаходяться на його утриманні.

Таким чином, проаналізувавши досліджені докази у сукупності, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, колегія суддів вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 5000 грн, які він, виходячи з фактичних обставин справи, спроможний сплачувати на утримання своєї дитини.

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги про необґрунтованість визначення стягнутих грошових коштів на утримання дитини і неврахування фінансової спроможності сплати коштів відповідачем у розмірі, більшому ніж 2 500 грн, є безпідставними.

За такого, оскаржуване судове рішення відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381 -384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 грудня 2023 року змінити.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5 000 грн щомісячно, починаючи з 04 жовтня 2023 року та до досягнення дитиною повноліття.

Це ж рішення в іншій частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий

Судді:

_____________________

Повний текст судового рішення виготовлено 27.02.2024 р.