Справа № 932/2967/23
Провадження № 2/932/877/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Кондрашова І.А., розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 в якій останній просив суд стягнути з ОСОБА_2 борг у розмірі 36 552,45 грн. з яких: 35 767,00 грн. - сума основного боргу, 538,51 грн. - інфляційні витрати, 246,94 грн. - 3% річних.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилався на те, що 19.08.2022 між ним та відповідачем було укладено договір позики за яким останній отримав у борг кошти розміром 35 767,00 гривень з кінцевим строком повернення - до 20.12.2022.

З огляду на те, що ОСОБА_2 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення коштів, останній вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кондрашова І.А. від 28.06.2023 відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї зі сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Судом було встановлено зареєстроване місце проживання відповідача. На його адресу судом було направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позову разом з доданими матеріалами, а також запропоновано відповідачу подати заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та відзив на позовну заяву. Будь-яких заяв, клопотань, відзиву від ОСОБА_2 до суду не надходило.

Отже, оскільки до суду не надійшло клопотання відповідача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін та проведенням судового засідання, суд, враховуючи ціну позову, категорію та складність справи, характер і обсяг доказів, дійшов висновку про розгляд спору за наявними у справі матеріалами (доказами), без проведення судового засідання.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків.

Так, судом встановлено, що відповідно до розписки, яка складена 19.08.2022, ОСОБА_2 , отримав у борг від ОСОБА_1 кошти розміром 35 767,00 гривень з кінцевим строком повернення - до 20.12.2022.

У позовній заяві зазначено розрахунок нарахування 3% річних та встановленого індексу інфляції, які нараховані за 84 дні прострочення.

Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 598, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, установлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч.1 ст. 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, -незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України).

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з висновком до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС у постанові від 23.10.2019 прийнятій за результатами розгляду справи №723/304/16, з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики.

Відповідно до висновку ВС викладеного у постанові від 26.09.2018 прийнятій за результатами розгляду справи №483/1953/16, якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргової розписки в позивача підтверджує наявність боргу.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до висновку викладеного у постанові ВП/ВС від 16.01.2019 прийнятої за результатами розгляду справи №373/2054/16, 3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Також вказаною постановою роз`яснено порядок нарахування та стягнення санкцій передбачених ч.2 ст.625 ЦК України саме у тій валюті у якій було надано позику.

Тобто, сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Отже, виходячи з вищевикладеного, заявлена позовна вимога щодо стягнення богу з урахуванням 3%річних та встановленого індексу інфляції підлягає задоволенню, оскільки факт передання коштів у борг та не повернення суми у строки встановлені договором, що стало підставою для нарахування санкцій передбачених ст.625 ЦК України за період з 21.12.2022 до 14.03.2023 (84 дні) підтверджені належними доказами.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Так, відповідно до копії договору про надання правової допомоги від 23.02.2023 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ільїним О.М., останній згідно п.2.1.2 та 2.1.3 зобов`язався надавати клієнту відповідно до завдання-доручення усні та письмові юридичні консультації щодо предмету даного договору та інші послуги передбачені ст.19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». ОСОБА_1 взяв на себе обов`язок оплатити вартість юридичних послуг у розмірі 15 000,00 грн. за ведення справи під час розгляду її судом першої інстанції до вирішення спору по суті.

З огляду на те, що позивачем до позову не надано доказів, які б дозволяли визначити обсяг проведеної адвокатом роботи та витрачений час, у межах даної справи, як-то: завдання-доручення, акт виконаних робіт, підстави для відшкодування понесених останнім витрат на правничу допомогу відсутні.

В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 7, 10-13, 18, 76-81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 273, 274, 279, 352-353 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) борг у розмірі 36 552 (тридцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят дві) гривні 45 коп. з яких: 35 767 (тридцять п`ять тисяч сімсот шістдесят сім) гривень 00 коп. - сума основного боргу, 538 (п`ятсот тридцять вісім) гривень 51 коп. - інфляційні витрати, 246 (двісті сорок шість) гривень 94 коп. - 3% річних.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 коп.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили протягом 30 днів з дня його проголошення, якщо не буде оскаржено у встановленому порядку.

Суддя Ігор КОНДРАШОВ