Справа №333/8056/23
Провадження №2/333/847/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючої судді Варнавської Л.О.,
за участю секретаря судового засідання Меркулової М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення коштів, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , відповідно до якого просить суд стягнути з відповідачів на його користь 1097058 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 травня 2013 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого ОСОБА_2 отримав у борг грошові кошти у розмірі 30 000 доларів США, позика мала бути повернута до 28 травня 2023 року.
У забезпечення виконання зобов`язань за Договором позики між позивачем та ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були укладені договори поруки від 28 травня 2023 року.
Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).
У встановлений договором позики строк позика не була повернута ОСОБА_1 Відповідачі не виходять на зв`язок.
Станом на 30.08.2023 року курс долару США до національної валюти гривні
встановлений НБУ становить 36,5686 грн. за 1 долар США. 30 000 доларів США х 36, 5686 становить 1 097 058 грн.
Посилаючись на вимоги ст.ст. 526, 530, 553, 1046, 1049, ЦК України, просить суд стягнути з відповідачі несплачену суму позики.
Ухвалою 21.09.2023 року цивільну справу прийняти до провадження. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 08.02.2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення коштів- закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.
Відповідачі повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки.
Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
28.05.2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики.
28.05.2013 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договори поруки, відповідно до яких поручителі зобов`язуються відповідати перед кредитором за виконання зобов`язання ОСОБА_2 , що виникли з Договору позики від 28.05.2013 року.
Строк повернення позики за основним договором - до 28.05.2023 року. Строк дії поруки за цим договором - до 28.05.2024 року.
Уразі невиконання божником своїх зобов`язань за основним договором, кредитор має право звернутись до суду із позовом про солідарне стягнення з боржника та поручителя заборгованості за основним договором, без попереднього повідомлення про це останніх (п. 5.4.1. Договору поруки).
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України,зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України,зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно з ч. 1 ст.598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
За своєю суттю розписка про отримання в борг коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.
Вищезазначений договір позики, складений 28.05.2013 року, повністю підтверджує як факт отримання ОСОБА_2 грошових коштів за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти до 28.05.2023 року.
Суд приходить до висновку, що сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору та взяли на себе зобов`язання щодо виконання даного договору.
Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що ОСОБА_2 повністю виконав свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернув повністю кошти саме за цим договором позики.
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до договорів поруки зобов`язались відповідати перед кредитором за виконання зобов`язання ОСОБА_2 , що виникли з Договору позики від 28.05.2013 року
Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
На підставі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Положеннями ст. 99 Конституції України передбачено, що грошовою одиницею України є гривня.
Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і у порядку, встановленим законом.
Згідно з чинним законодавством, у разі отримання позики іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Таким чином, як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц.
Таким чином, стягнення заборгованості за договором позики у національній валюті України не суперечить умовам договору позики та нормам чинного законодавства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст. 5-8, 12-19, 23, 89, 128, 131, 136, 141, 197, 206, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про стягнення коштів- задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики від 28.05.2013 року у розмірі 1097058 (один мільйон дев`яносто сім тисяч п`ятдесят вісім) гривень.
Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3656 грн.67 коп.
Стягнути зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3656 грн.67 коп.
Стягнути зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 3656 грн.67 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду може бути оскаржене позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з моменту його оголошення до Запорізького апеляційного суду області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська