Справа № 161/6079/22
Провадження № 2/161/613/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі :

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Коржик Н.В.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Христін Р.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження відомостей про батька,

В С Т А Н О В И В:

18.05.2022 року позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої зазначила, що в провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває цивільна справа № 161/2193/22, предметом якої є перерозподіл спадщини після смерті її сина ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У даній справі ОСОБА_2 ставить питання про визнання за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права власності на спадкове майно. Однак, вона заперечує факт біологічного батьківства свого сина відносно останнього, а відтак і наявність у нього права на спадщину після смерті ОСОБА_6 . Вказує, що померлий та матір дитини ОСОБА_7 фактично проживали однією сім`єю до 1999 року та станом на дату народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останньою було створено нову сім`ю з іншим чоловіком. Проте, на той момент її син та ОСОБА_7 продовжували перебувати в зареєстрованому шлюбі, а тому ОСОБА_6 записано батьком у свідоцтві про народження дитини. У свою чергу, ОСОБА_7 , через аморальний спосіб життя, було позбавлено батьківських прав відносно усіх її чотирьох дітей, у тому числі по відношенню й до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На її переконання у ОСОБА_6 відсутнє будь-яке кровне споріднення із народженою ОСОБА_7 дитиною, а тому вона, як спадкоємець першої черги спадкування за законом після смерті сина, вважає за необхідне поставити питання про оспорювання такого батьківства. Просить суд виключити відомості про батьківство ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , із актового запису № 03, здійсненого 07.03.2006 року в книзі реєстрації народжень Садівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Садів Луцького району Волинської області.

14.06.2022 року представником відповідачки адвокатом Шегедина В.Й. було подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову останній зазначає, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2008 року в цивільній справі № 2-1382/2008 ОСОБА_6 було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому померлому було достовірно відомо про спірне батьківство. З того часу та до моменту своєї смерті спадкодавець не вчиняв жодних дій щодо оспорювання свого батьківства, чим погоджувався з таким фактом. Будь-яких доводів про зворотне стороною позивача не наведено. Тому, з огляду на положення ст. 137 СК України, у ОСОБА_4 відсутні правові підстави для пред`явлення даного позову. Враховуючи наведене, у задоволенні позовних вимог просить відмовити (а.с. 31).

16.06.2022 року представником третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Службою у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району було подано до суду письмові пояснення по суті спору в яких зазначено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 був народжений за час перебування у шлюбі ОСОБА_6 з ОСОБА_7 . Померлому було відомо про факт свого батьківства та такий останній за життя не оспорював. Відтак, ОСОБА_4 не вправі оспорювати батьківство свого сина по відношенню до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У розглядуваному випадку також варто враховувати законні інтереси неповнолітньої дитини, який є спадкоємцем першої черги після смерті батька (а.с. 37-41).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2022 року у справі призначено посмертну судову молекулярно-генетичну експертизу на предмет визначення кровної спорідненості (біологічного батьківства) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Проведення експертизи доручено експертам Волинського НДЕКЦ МВС України, а провадження у справі на момент її проведення зупинено (а.с. 72-74).

03.11.2023 року від Волинського НДЕКЦ МВС України на виконання вищевказаної ухвали надійшов на адресу суду висновок експерта за результатами біологічної експертизи № СЕ-19/103-23/1336-БД від 30.06.2023 року (а.с. 86-99).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 05.07.2023 року провадження у справі було поновлено (а.с. 104).

28.09.2023 року представником відповідачки адвокатом Пилипчук І.Л. подано до суду відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень щодо позову остання зазначає, що померлий ОСОБА_6 та ОСОБА_7 протягом усього часу проживали в одному селі, поруч один біля одного, а тому будь-які доводи про необізнаність спадкодавця про своє батьківство щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є надуманими. При цьому, такі доводи спростовуються судовим рішення у справі № 2-1382/2008. Крім того, померлий та ОСОБА_7 постійно спілкувалися, проживали разом зі своїм спільним сином, а смерть ОСОБА_6 настала саме в будинку за місцем реєстрації останньої. У свою чергу, відсутність біологічного споріднення між спадкодавцем та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може братися до уваги, оскільки померлий за свого життя не вчинив жодних дій щодо оспорювання свого батьківства. На підставі викладеного, у задоволенні позову просить відмовити (а.с. 143-145).

01.12.2023 року представником позивачка подано до суду відповідь на вищевказаний відзив в якому зазначено, що в період з 1998 року по 02.10.2018 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не проживали однією сім`єю та не займалися веденням спільного господарства, попри ту обставину, що на дату народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у шлюбі. Про дану обставину свідчить, зокрема те, що ОСОБА_7 у 2002 році та 2003 році народила двох дітей він іншого чоловіка. Поряд з цим, неповнолітній тривалий період часу проживав зі своїм опікуном відповідачкою ОСОБА_8 . Щодо судового рішення про позбавлення померлого батьківських, то ОСОБА_6 взагалі не був обізнаний про наявність судового провадження у справі № 2-1382/2008, а тому й не знав, що записаний батьком дитини. Про даний факт її довірительці стало відомо лише під час розгляду цивільної справи № 161/2193/22. Таким чином, ОСОБА_6 ніколи не називав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 своїм сином, вони не були пов`язані взаємними правами та обов`язками (а.с. 168-170).

В судовому засіданні представник позивачки заявлені позовні вимоги підтримала з підстав, які викладені у позовній заяві та відповіді на відзив. Додатково наголосила, що будь-які відносини між ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та матір`ю неповнолітнього ОСОБА_5 ОСОБА_7 були припинені ще у 1998 році, а тому померлий не є біологічним батьком жодної дитини, яка була народжена останньою після цього. У свою чергу, ОСОБА_6 не знав про своє спірне батьківство та за свого життя не міг об`єктивно сприйняти таку обставину, оскільки зловживав алкоголем. Просила позов задовольнити повністю.

Відповідачка, яка також допитувалася судом в якості свідка, пояснила суду, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вона опікується з його півторарічного віку. Протягом усього життя дитини його долею ніхто крім неї не цікавився. Померлий відносився до ОСОБА_5 як до свого сина, а дитина називала його своїм батьком. Інші діти ОСОБА_7 також вважали спадкодавця своїм батьком та відповідно зверталися до нього. Крім того, в останні роки життя ОСОБА_6 більше часу проживав у ОСОБА_7 , аніж у себе вдома. У задоволенні позову просила відмовити.

Представник відповідачки в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечувала посилаючись на обставини, які викладені у її відзиві на позовну заяву. Також зауважила, що населений пункт, у якому проживали ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьки, а також сторони у справі є територіально незначним, а тому померлий беззаперечно за свого життя неодноразово отримував інформацію щодо свого батьківства.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Служби у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького районув судовому засіданні суду пояснила, що за свого життя батьки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не оспорювали свого батьківства відносно дитини, а тому й підстави для задоволення позову відсутні. Додатково зазначила, що останніх було позбавлено батьківських прав через неналежне виконання їх батьківських обов`язків та через зловживання алкогольними напоями.

Заслухавши пояснення учасників провадження, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_5 , його батьками зазначені: батьком ОСОБА_6 ; матір`ю ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Рішенням виконавчого комітету Садівської сільської ради Луцького р-ну Волинської обл. № 43 від 25.10.2007 року «Про встановлення опіки над неповнолітніми дітьми ОСОБА_7 », ОСОБА_2 було призначено опікуном, зокрема, сином її сестри ОСОБА_7 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 174-175).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Про дану обставину свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

ІНФОРМАЦІЯ_5 матері померлого позивачці ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом, яке було посвідченим держаним нотаріусом Луцької районної державної нотаріальної контори Волинської області Бегезою О.П. та зареєстрованим в реєстрі за № 3-214 (а.с. 8).

11.02.2022 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області було відкрито провадження в цивільній справі № 161/2193/22 за позовом ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, до ОСОБА_4 про перерозподіл спадщини, визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним, визнання права власності на спадкове майно (а.с. 9).

Судом також встановлено, що предметом вищевказаного судового провадження, є перерозподіл спадщини після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 ставить питання про визнання за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємцем першої черги, права власності на спадкове майно, яке відкрилося після смерті ОСОБА_6 .

У свою чергу, позивач ОСОБА_4 заперечує факт біологічного батьківства її сина по відношенню до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а відтак й наявності в останнього права на таке спадкування.

Надаючи оцінку правовідносинам, які склалися між сторонами, суд приходить до наступного.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абз. 10 п. 9 рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Калачова проти рф» зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків.

Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення від 07.05.2009 року).

Згідно висновку експерта Волинського НДЕКЦ МВС України за результатами біологічної експертизи № СЕ-19/103-23/1336-БД від 30.06.2023 року, призначеної відповідно до ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.07.2022 року, біологічна спорідненість ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключається (а.с. 87-97).

Тобто, вищевказаним висновком об`єктивно встановлено, що померлий ОСОБА_6 не є біологічним батьком дитини ОСОБА_5 . Дана обставина стороною відповідача належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами не спростована та фактично в ході розгляду справи визнана.

Відповідно до ст. 137 СК України, якщо той, хто записаний батьком дитини, помер до народження дитини, оспорити його батьківство мають право його спадкоємці, за умови подання ним за життя до нотаріуса заяви про невизнання свого батьківства.

Якщо той, хто записаний батьком дитини, помер після пред`явлення ним позову про виключення свого імені як батька з актового запису про народження дитини, позовну заяву можуть підтримати в суді його спадкоємці.

Якщо через поважні причини особа не знала про те, що записана батьком дитини, і померла, оспорити батьківство можуть її спадкоємці: дружина, батьки та діти.

До вимоги про виключення запису про особу як батька дитини з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (ст. ст. 122, 124 СК), так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (ст. ст. 126, 127 СК).

Відповідно до п.п. 11, 12 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 визначено судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорюваних відомостей з актового запису про народження дитини. Доказами в цих справах можуть стати висновок судово-генетичної експертизи, медичні довідки, показання свідків, пояснення сторін тощо. Перелік доказів не є вичерпним.

При цьому відповідні вимоги жінки суд може задовольнити лише за умови подання іншою особою заяви про своє батьківство. Особа, яка в момент реєстрації її батьком дитини знала, що не є таким, а також особа, котра дала згоду на штучне запліднення своєї дружини, не мають права оспорювати батьківство.

Для вимог чоловіка про виключення відомостей про нього як батька з актового запису про народження дитини позовної давності не встановлено, а для вимог жінки про виключення з цього запису відомостей про її чоловіка як батька позовна давність становить один рік і її перебіг починається з дня реєстрації дитини.

Отже, спадкоємці можуть вступити в процес щодо оспорювання батьківства після настання смерті особою відповідно до положень ст. 37 ЦПК (про процесуальне правонаступництво в цивільних справах), якщо такий позов було подано ним за життя. Якщо ж померла особа не знала про те, що її записано батьком дитини, оспорити батьківство вправі її спадкоємці першої черги за законом, названі у ст. 1261 Цивільного кодексу України: дружина, батьки й діти. У зазначених випадках батьківство оспорює шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про померлу особу як батька з актового запису про народження дитини. Для цих вимог позовну давність не встановлено.

Аналізуючи зазначені положення законодавства, Касаційний цивільний суд у Постанові від 26.09.2018 року по справі № 761/29546/15-ц узагальнив, що оспорення батьківства після смерті того, хто записаний батьком дитини, можливе у разі: подання ним письмового заперечення свого батьківства до народження дитини; пред`явлення ним за життя позову до суду про виключення запису про нього як батька дитини; відсутності у нього, з поважних причин, інформації про запис батьком дитини».

Сторона позивача, як на підставу для задоволення позову, наголошує на тій обставині, що у померлого ОСОБА_6 протягом усього життя була відсутня інформація про запис його батьком дитини.

Натомість, відповідач ОСОБА_2 та її представник в ході розгляду справи наголошували на тій обставині, що ОСОБА_6 був обізнаний про факт свого батьківства по відношенню до малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за свого життя не вчинив жодних дій для оспорювання такого, чим добровільно визнавав таке батьківство.

Однак, з вищевказаними доводами сторони відповідача не можливо погодитися з огляду на таке.

Як вбачається із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 4 від 17.08.2023 року, відомості про батька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені відповідно до ст. 133 СК України, тобто у зв`язку з перебуванням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі, який було укладено між ними 28.06.1996 року(а.с. 125-126).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що сторони у справі є її сусідами. Син позивачки ОСОБА_6 зі своєю дружиною ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу проживали однією сім`єю близько двох років. Надалі, подружні стосунки між ними були припинені, з того часу померлий ОСОБА_6 проживав у будинку своєї матері, окремо від дружини. ОСОБА_6 жодних стосунків із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не підтримував, до нього як до свого сина не відносився, ніхто в селі не сприймав ОСОБА_5 , як сина ОСОБА_10 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що зі сторонами у справі вона знайома тривалий час, а тому їй відомі обставини їх життя. Так, ОСОБА_6 за життя не знав про той факт, що він вказаний у свідоцтві про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 його батьком. Померлий та його дружина ОСОБА_7 проживали разом близько двох років після реєстрації шлюбу. З того часу будь-які подружні відносини між ними припинені, вони проживали окремо. ОСОБА_6 ніколи не вважав ОСОБА_5 своїм сином, які і позивачка не вважали дитину своїм онуком. При цьому, у їхньому селі ніхто не вважав померлого батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що позивач у справі є її матір`ю, а відповідачка сестрою чоловіка ОСОБА_13 . Ствердила, що у їх сім`ї не знали про те, що померлий ОСОБА_6 у свідоцтві про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вказаний його батьком та будь-які стосунки з дитиною ніхто з них не підтримував. У їхньому селі також ніхто не вважав померлого батьком ОСОБА_5 , а ОСОБА_6 взагалі не приймав участі в його утриманні. Про обставини спірного батьківства вони дізналися лише близько двох років тому в ході суперечки, яка виникла між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 . Під час вказаної суперечки ОСОБА_2 повідомила, що вона звернулася до суду з позовом про визнання за ОСОБА_14 права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 .

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що позивач у справі є його тещею, а померла ОСОБА_7 тавідповідачка ОСОБА_2 його рідними сестрами. Як йому відомо, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 після реєстрації шлюбу проживали однією сім`єю не більше двох років та з того часу їх спільне проживання було припинено. У ОСОБА_7 з`явився інший чоловік, який і є батьком її дітей. Померлий ОСОБА_6 не знав про те, що він записаний батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також будь-яких відносин з ним не підтримував. Крім того, про факт позбавлення ОСОБА_7 батьківських прав відносно її дітей йому відомо не було.

Тобто, поясненнями свідків спростовується та обставина, що померлому ОСОБА_6 було відомо про зазначення його у свідоцтві про народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком дитини.

Вказані свідки були попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і відмову від дачі показань за ст.ст. 384, 385 КК України, що підтверджується їх підписами, а тому у суду відсутні підстави ставити під сумнів дані покази (а.с. 176-179).

Також, суд бере до уваги й ту обставину, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 є родичами відповідачки ОСОБА_2 , будь-яких неприязних відносин між ними немає, а тому підстави стверджувати, що у свідків є зацікавленість у результаті розгляду справи у суду відсутні.

Судом також встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2008 року у справі № 2-1382/2008, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 32-33).

Однак, сама по собі наявність вищевказаного судового рішення жодним чином не свідчить про обізнаність ОСОБА_6 щодо свого батьківства відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Розгляд справи № 2-1382/2008 здійснювався заочно та жодних доказів про те, що ОСОБА_6 було відомо про дане судове провадження в ході розгляду справи, суду надано не було.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20.03.2008 року у справі № 2-1382/2008, ОСОБА_7 було позбавлено батьківських прав також відносно інших трьох її дітей ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які були народженими не від померлого ОСОБА_6 .

З огляду на встановлені обставини, слід дійти висновку, що ОСОБА_7 , після припинення у 1998 році подружніх відносин із ОСОБА_6 , у 2002 році, 2003 році народила двох дітей від іншого чоловіка та станом на дату народження ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у шлюбних стосунках із померлим не знаходилася, попри ту обставину, що увесь цей час продовжувала перебувати у зареєстрованому з ним шлюбі.

Тобто, на дату народження ОСОБА_5 , відомості про його батька вказані через перебування його матері в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , що саме по собі також не може свідчити про обізнаність останнього щодо свого батьківства відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Поряд з цим, як слідує із довідки Торчинської селищної ради № 3-16/01/16.3/2-23 від 16.10.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та померлого ОСОБА_6 разом ніколи не проживали (а.с. 171).

Підсумовуючи вищевказане у своєму взаємозв`язку, суд вважає доведеним, щоу ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за свого життя була відсутня інформація про його запис батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а тому у ОСОБА_4 існують усі правові підстави для пред`явлення даного позову.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження відомостей про батька в повному обсязі.

На підставі ст. ст. 122, 133, 137 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 247, 259, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_5 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, про оспорювання батьківства та виключення із актового запису про народження відомостей про батька задовольнити.

Виключити відомості про батьківство ОСОБА_6 із актового запису № 03, здійсненого 07 березня 2006 року в книзі реєстрації народжень Садівської сільської ради Луцького району Волинської області про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Садів Луцького району Волинської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на рішення суду всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Третя особа: Служба у справах дітей Торчинської селищної ради Луцького району, адреса місцезнаходження: Волинська обл., Луцький р-н, смт. Торчин, вул. Незалежності, 103, .

Рішення у повному обсязі складено 09 лютого 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська