Провадження №6/523/135/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" січня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

Головуючого - судді Дяченко В.Г.

за участю секретаря судового засідання Томівлко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого листа, -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого листа в справі №523/11477/14-ц на підставі рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 29.09.2014 року, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Ухвалою суду від 01.12.2023 року було прийнято до свого провадження заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого листа та призначене судове засідання у справі на 21.12.2023 року о 11 год. 00 хв. в приміщенні Суворовського районного суду м. Одеси за адресою: вул. Чорноморського козацтва, 68, м. Одеса, зал судових засідань №7 (2 поверх).

В подальшому судове засідання було відкладене на 10.01.2024 року на 11.00.

Стягувач та її представник до суду не з`явились, представник стягувача подав заяву та просив суд розглянути справу у відсутність стягувача та її представника. Боржник про час та місце розгляду справи повідомлявся судом, про причини неявки до суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено про те, що рішенням Суворовського районного суду м.Одеси по справі №523/11477/14-ц від 29.09.2014, було винесено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнуто суму аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 31.07.2014 року і до повноліття ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 ., та судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

27.10.2014 року на виконання зазначеного рішення, Суворовським районним судом міста Одеси видано виконавчий лист.

23.12.2019 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Таран В.В., керуючись п.5 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та разом з виконавчим документом направлено стягувачу, однак виконавчий лист не було отримано стягувачем ОСОБА_1

11 листопада 2021 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 та видано дублікат виконавчого листа по цивільній справі №523/11477/14-ц, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2014 року по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Суд, задовольняючи 11.11.2021 року заяву представника стягувача про видачу дубліката виконавчого листа, виходив з того, що оригінал виконавчого листа втрачено, рішення не виконано і не втратило своєї законної сили.

В подальшому, 14.10.2022 року представником стягувача було отримано в суді дублікат виконавчого листа та пред`явлено до виконання до Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса).

Судом встановлено, що державним виконавцем відділу Іскрою С.І. в рамках виконавчого провадження ВП № 70947205 було повернуто без виконання виконавчий лист № 523/11477/14-ц стягувачу у зв`язку тим, що його пред`явлено з пропущенням строку на виконання та повернуто виконавчий лист стягувачу ОСОБА_1 за її адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Зазначене вбачається із наданого Малиновським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) листа від 20.09.2023 року адвокатський запит представника стягувача.

Згідно відповіді Малиновським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) від 20.09.2023 року та доданого до відповіді супровідного листа № 3067 Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) вбачається, що постанови від 07.02.2023 року, винесеної при примусовому виконанні виконавчого листа від 14.10.2022 року № 523/11477/14-ц, стягувачу у вкладенні надано не було, а також не було надано і самого оригіналу виконавчого листа від 14.10.2022 року № 523/11477/14-ц.

Також зі змісту наданого до відповіді витягу із списку згрупованих відправлень № 49 (відправлення № 347) не вдається встановити, коли та що саме направлялося відділом на адресу стягувача.

Суд також позбавлений можливості перевірити зазначені обставини, оскільки з наданого до суду витягу з трекінгу відправлення з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта», дані про відправлення за номером 347 станом на 10.10.2023 року відсутні, тому що не зареєстровані в системі.

Таким чином, суд доходить до висновку, що Малиновським ВДВС у м. Одесі ПМУМЮ (м. Одеса) було втрачено при пересилці виконавчий лист № 523/11477/14-ц, виданий позивачу Суворовським районним судом м. Одеси 14.10.2022 року.

При цьому, станом на теперешній час рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29.09.2014 року не виконано, доказів виконання боржником не надано.

Крім того, судом встановлено, що з наявної в матеріалах справи № 523/11477/14-ц постанови головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС м. Одеса ГТУЮ в Одеській області Таран В.В. від 23.12.2019 року по ВП № 55421187 (а.с.5), провадження 6/523/756/21) вбачається, що виконавець повернув виконавчий документ стягувачу у зв`язку з тим, що не вдалося з`ясувати фактичне місцезнаходження боржника та на його рахунках відсутні кошти, на які можна звернути стягнення.

Згідно п. 5 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Таким чином, судом встановлено, що державним виконавцем було помилково повернуто стягувачу виконавчий документ без виконання.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів(посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Ст.124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Згідно ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 Статті 127 ЦПК України передбачено що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.(ч.2 ст. 127 ЦПК України).

У відповідності до частини 6 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У своїй Постанові від 16.09.2020 року по справі № 344/18277/18, Верховний Суд зазначає, що стягувач, який пред`явив виконавчий документ до примусового виконання з урахуванням засад здійснення виконавчого провадження має законні очікування, що рішення суду буде виконане. Порушення принципу обов`язковості виконання судового рішення суперечить вимогам принципу правової визначеності. Примусове виконання судового рішення гарантує і завершує здійснення прав сторін у справі. Суд на стадії виконання судового рішення виконує забезпечувальну функцію, реалізація якої відбувається через попереднє санкціонування судом найбільш важливих процесуальних виконавчих дій, вчинення яких потребує встановлення додаткових гарантій законності та дотримання відповідних прав їх учасників.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод1950 року (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (надалі - Європейського суду) та Європейської комісії з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі «СОВТРАНСАВТО-ХОЛДИНГ» проти України (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів («Брумареску проти Румунії»).

Виконання рішення, ухваленого тим чи іншим судом, треба розглядати як невід`ємну складову судового розгляду, як цього вимагає положення статті 6 Конвенції, у якому йдеться про необхідність забезпечення справедливого судового процесу (перше рішення стосовно Росії: «Бурдов проти Росії». Комюніке Секретаря Суду 07.05.2002; рішення у справі «Горнсбі проти Греції» від 19.03.1997 тощо).

Відповідно до рішення Європейського суду у справі «Агрокомплекс проти України» (заява № 23465/03) від 06.10.2011 існування заборгованості, яка підтверджена остаточним і обов`язковим для виконання судовим рішенням, дає особі, на користь якої таке рішення винесено, підґрунтя для «законного сподівання» на виплату такої заборгованості і становить «майно» цієї особи у значенні статті 1 Першого протоколу (див. серед інших рішень, рішення у справі «Бурдов проти Росії», заява №59498/00, та інші справи, зазначені в ній).

Відповідно до п. 17.4 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України(в ред. 2017 року) у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Отже, суд вважає, за необхідне заяву ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа, про поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання задовольнити, оскільки оригінал виконавчого листа втрачено, рішення не виконано і не втратило своєї законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.260, 261ЦПК України, п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката та поновлення строку виконавчого листа в справі №523/11477/14-ц задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на отримання та на пред`явлення виконавчого листа до виконання по справі № 523/11477/14-ц на підставі заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Видати ОСОБА_1 дублікат виконавчого листа по справі № 523/11477/14-ц на підставі заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 29 вересня 2014 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 87,60 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15-ти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повну ухвалу суду складено 10.01.2024 року.

Суддя: