Справа № 308/7234/22
У Х В А Л А

06 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Джуги С.Д., Куштана Б.П.

за участі секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою Закарпатської обласної ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року, подану заяву Закарпатської обласної ради про закриття провадження у справі

встановив

У провадженні апеляційного суду перебуває справа за апеляційною скаргою Закарпатської обласної ради на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17 травня 2023 року, ухвалене в справі за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської обласної ради, Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Ужгород» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Під час апеляційного розгляду Закарпатська обласна рада подала клопотання про закриття провадження у справі. Таке клопотання мотивоване тим, що відповідач вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми процесуального права і помилково розглянув справу в порядку цивільного судочинства, а позивачу слід було звертатися з такими позовними вимогами в порядку господарського судочинства.

Оскільки, Закарпатська обласна рада, приймаючи оспорюваний наказ про звільнення позивача, реалізовувала свої повноваження щодо управління майном територіальних громад, а тому оспорюване рішення в цьому випадку є рішенням власника (засновника), яким власник реалізовує своє право щодо призначення і звільнення директора Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт «Ужгород». Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 09.11.2022 у справі №761/25659/21.

Звертає увагу суду також на постанову Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2022 у справі №201/909/20 в якій зроблено висновок про те, що правове регулювання питання розірвання трудового договору з керівником підприємства за своєю правовою природою, є предметом регулювання правовідносин, які правовими наслідками відрізняється від звільнення у результаті припинення трудових правовідносин.

ОСОБА_1 та його адвокат Дідо А.М. заперечили щодо задоволення даної заяви про закриття провадження у справі з тих підстав, що даний спір розглядається в порядку цивільного судочинства, оскільки мало місце звільнення керівника з яким укладено контракт. Такого висновку дійшла і Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 06.09.2023 р. в справі №127/27466/20 стосовно застосування положень законодавства про працю, а саме, ст. 38 КЗпП України, коли з працівником укладено трудовий договір (контракт).

Дослідивши вказане клопотання, колегія суддів вважає, що таке не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

21.05.2021 між позивачем як керівником та відповідачем в особі голови Ради було укладено контракт № 2 з терміном дії до 20.05.2025. Згідно положень п.п.п.1,2 Контракту, керівник зобов`язується зокрема безпосередньо і через адміністрацію здійснювати оперативне управління підприємством, а Власник зобов`язується створювати належні умови для організації праці Керівника. На підставі Контракту виникають трудові відносини між Керівником та Власником.

Підставою звільнення позивача як слідує з оскаржуваного рішення Закарпатської обласної Ради є п. 8 ч. 1 ст. 36 КЗпП України (підстави, передбачені контрактом)

Тобто, спір у даній справі за позовом ОСОБА_1 стосується не припинення повноважень керівника, а саме розірвання трудового договору (контракту), тому підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Так, Постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 127/27466/20 було відступлено від попередніх висновків Верховного Суду про застосування в подібних правовідносинах положень законодавства про працю, зокрема ст. 38 КЗпП. В даній постанові Велика Палата виснувала, що у разі, якщо між Товариством та директором не укладено трудовий договір (контракт), то між ними існують відносини з управління товариством (корпоративні).

Отже, якщо між директором та ОСОБА_2 укладено трудовий договір (контракт), то він може бути припинений в тому числі у судовому порядку, згідно передбачених ним умов з урахуванням Кодексу законів про працю та статуту Товариства.

Такі висновки спростовують посилання відповідача на те, що між сторонами виник корпоративний спір, який вирішується в порядку господарського судочинства.

Щодо висновків Великої Палати Верховного Суду про вирішення питання юрисдикції спорів у справах 761/25659/21 та №201/909/20, то викладені в них правовідносини, зокрема стосувались вимог НАЗК про припинення дій контракту між АТ «НАК «Нафтогаз України» та головою правління АТ «НАК «Нафтогаз України», який укладено з порушенням обмежень передбачених ст. 26 Закону №1700-VII. А інша справа стосувалась вимог голови правління АТ «КБ «ПриватБанк» про визнання незаконним та скасування рішення первинної профспілкової організації АТ «КБ «ПриватБанк», щодо направлення наглядовій раді банку письмової вимоги про розірвання трудового договору (контракту) з головою правління.

У переглядаємій справі, спір стосується не припинення повноважень керівника (директора) комунального підприємства, а розірвання контракту (трудового договору), який розглядається в порядку цивільного судочинства.

Відтак, наявні правовідносини у постановах на які посилається відповідач та у даній справі не є подібними.

Враховуючи вищенаведене, у задоволенні клопотання Закарпатської обласної ради про закриття провадження в справі слід відмовити.

Керуючись нормами ст. 381 ч. 2 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

заяву Закарпатської обласної ради про закриття провадження у справі, залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 12 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: