Провадження № 2/686/1778/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2024 м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

27.06.2023 року позивач звернулася до суду з позовом до Хмельницької міської ради про визнання права власності у порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача, ОСОБА_2 , у віці 88 років, яка заповіла останньому житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

В позовній заяві зазначено, що після смерті ОСОБА_2 . Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №260/1981 від 13 серпня 1981 року, а спадкоємцю: сину ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом: 13 серпня 1981 року за №1-2855 на грошові вклади з усіма процентами та компенсаціями, що зберігаються в Ощадкасі №202-019 м. Хмельницького; Заповітне розпорядження: житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 онукові ОСОБА_1 . Однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (їх дублікатів) на спадкове майно на ім`я спадкодавця. Враховуючи те, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформила належним чином право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також те, що пройшло багато часу з моменту набуття права власності на спадкове майно спадкодавцем, багато документів на сьогоднішній день не збереглися.

Позивач звертає увагу на те, що на даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок не є можливим у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а чинне законодавство не передбачає можливості реєстрації права власності на нерухоме майно за померлою особою. Відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 , який успадкував за заповітом позивач, позбавляє його можливості набути право власності на спадкове майно, а тому останній просить задоволити позовні вимоги та визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок загальною площею 44,3 кв. м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30.06.2023 року відкрито провадження в загальному порядку та призначено у підготовче засідання.

Ухвалою суду від 22.11.2023 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи також міститься заява про розгляд справи без участі представника, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача, ОСОБА_2 , у віці 88 років, що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 10.02.1981 року міським ЗАГС м. Хмельницький.

Після смерті ОСОБА_2 . Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №260/1981 від 13 серпня 1981 року, згідно якої спадкоємцям: сину ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом 13 серпня 1981 року за №1-2855 на грошові вклади з усіма процентами та компенсаціями, що зберігаються в Ощадкасі №202-019 м. Хмельницького, та заповітне розпорядження (копія заповіту): житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 онукові ОСОБА_1 , що підтверджується даними архівної довідки №283/01-15 від 14.02.2023 року, та копією заповіту, посвідченим державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори 25 липня 1977 року за №2-2546.

Згідно листів №225/02-14 від 03.04.2023 року та №224/02-14 від 03.04.2023 року державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори Зінгайлу Ф.К. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів (їх дублікатів) на спадкове майно на ім`я спадкодавця.

З інформації, наявної у повідомленні Хмельницького БТІ №740397 від 29.05.2023 року, вбачається, що знаходиться в АДРЕСА_1 , за померлою ОСОБА_2 зареєстровано не було.

Належність вказаного житлового будинку померлій ОСОБА_2 підтверджується наступними обставинами.

28 червня 1949 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу придбала глинобитний сарай, що був частиною домоволодіння АДРЕСА_2 ) у ОСОБА_4 з метою переобладнання його в житлове приміщення, що підтверджується даними зазначеного договору купівлі-продажу, копія якого наявна в матеріалах справи.

Відповідно до рішення Народного суду 2-го участка міста Проскурова від 11.03.1952 року домоволодіння в АДРЕСА_2 в цілому, яке складається із одного цегляного критого залізом житлового будинку і одного дерев`яного глинобитного критого черепицею житлового будинку було визнано на правах приватної власності за ОСОБА_5 21,5 %, ОСОБА_4 17,7 % і 41,5 % житлового цегляного будинку передано Виконкому Проскурівської міської ради, а одноповерховий дерев`яний глинобитний будинок, що складає 19,3 % визнано за ОСОБА_2 .

23 березня 1952 року ОСОБА_2 звернулася до Начальника інвентаризаційного бюро м. Проскурова із заявою про реєстрацію за нею частини домоволодіння, що знаходиться по АДРЕСА_3 , який складається з 2 кімнат, 1 кухні, 1 прихожої, 1 тамбору, що складає 19,3 % домоволодіння, після чого остання отримала Висновок про реєстрацію домоволодіння. В матеріалах об`єднаної інвентарної справи на будинки АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 наявний план житлового будинку АДРЕСА_1 , експлікація та схема розташування будинків на земельній ділянці. Проте, відповідно до повідомлення №740397 від 29.05.2023 року Хмельницького бюро технічної інвентаризації право власності на нерухоме майно АДРЕСА_1 згідно даних архіву за померлою не було зареєстровано.

Суд вважає, що ОСОБА_2 набула право власності на вказаний вище житловий будинок АДРЕСА_1 у складі домоволодіння АДРЕСА_2 до 01.01.2004, тобто до дати набрання чинності ЦК України. Так, на дату побудови житлового будинку (період з 1950 по 1952 р.р.) питання набуття громадянами права власності та реєстрації будинків регулювалися Цивільним кодексом УРСР від 16 грудня 1922 року, Інструкцією МЮ та МКГ УРСР від 23-25 ХІІ 1947 р. і обов`язковою Постановою Проскурівського міськ. Виконкому від 17-ІІ 1949 р. №3.

Таким чином, право власності на будинок АДРЕСА_1 у складі домоволодіння АДРЕСА_2 , що складає 19,3 % від усього домоволодіння, було зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі Рішення народного суду від 11.03.1952 року та виконавчого документу, виданого на підставі цього рішення.

З першого січня 1964 року був введений в дію Цивільний кодекс УРСР від 18.07.1963 року, а з 31 січня 1966 року набула чинності «Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року (далі - Інструкція від 31.01.1966 року), згідно якої під будинком, як об`єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Якщо домоволодіння складається з двох або більше жилих будинків, які належать громадянам на праві особистої власності, такі будинки з приналежними до них надвірними будівлями підлягають виділенню з складу домоволодінь, як самостійні, з закріпленням за кожним з них окремої земельної ділянки під окремим номером по вулиці, провулку, площі.

Статтею 115 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року кожний з учасників спільної часткової власності має право вимагати виділу своєї частки з спільного майна. Якщо угоди про спосіб виділу не досягнуто, то за позовом будь-кого з учасників майно ділиться в натурі, коли це можливо без нерозмірної шкоди для його господарського призначення. В противному разі власник, що виділяється, одержує грошову компенсацію.

Згідно даних відповіді на адвокатський запит від Управління архітектури та містобудування Хмельницької міської ради від 15.04.2023 року в Управлінні архітектури та містобудування відсутня інформація щодо присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей, що вказані в рішенні сімнадцятої сесії Хмельницької міської ради від 02.04.2008 року №24 «Про порядок найменування або перейменування площ, проспектів, вулиць, проїздів, скверів, бульварів, парків, розташованих на території АДРЕСА_2 дійсно було переіменовано на вулицю Свободи, рік присвоєння найменування (перейменування) 1991. Однак інформація стосовно точної дати та ким саме перейменовано вищезазначену вулицю в Управлінні відсутня.

З огляду на вищезазначене, суд вважає, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 не оформила належним чином право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Згідно даних технічного паспорта, виготовленого Хмельницьким бюро технічної інвентаризації станом на 21.02.2023 року на об`єкт, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 встановлено, що об`єкт нерухомого майна складаєсться з двох окремо існуючих житлових будинків садибного типу під літ. «А-1» загальною площею 65 кв. м та під літ. «Б-1» загальною площею 44,3 кв.м.. Житловий будинок садибного типу, позначений в технічному паспорті під літ. «Б-1» складається з кухні (загальною площею 4.4 кв.м.), житлової кімнати (загальною площею 9.2 кв.м), житлової кімнати (загальною площею 14.4 кв.м), житлової кімнати (загальною площею 7.7 кв.м), коридора (загальною площею 4.2 кв.м), бойлерної (загальною площею 2.0 кв.м), санвузла (загальною площею 2.4. кв.м.).

Відповідно до довідки №З-03-6232 від 16.02.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Відділом реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради, у будинку за адресою: АДРЕСА_1 спадкодавець ОСОБА_2 була зареєстрована з 29.03.1950 року, а на момент її смерті за цією адресою також проживав її онук (спадкоємець за заповітом) ОСОБА_1 . Вказані обставини також підтверджуються даними довідки, виданої Житлово-експлуатаційним участком №5 м. Хмельницького від 29.08.1981 року щодо проживання за адресою спадкодавця та спадкоємця за заповітом у будинку АДРЕСА_1 .

На даний час належним чином оформити правовстановлюючі документи на житловий будинок неможливо у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , а відсутність належно оформлених правовстановлюючих документів на будинок АДРЕСА_1 , позбавляє позивача можливості набути право власності на належне йому за заповітом спадкове майно.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року (який діяв на момент відкриття спадщини) передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права (п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ст.178 ЦК України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

В силу вимог ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Також, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначив, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові в порядку встановленому цивільним законодавством. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 був позбавлений можливості оформити свої спадкові права у визначеному законом порядку, а нотаріус правомірно не міг видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві за законом, який прийняв спадщину, через відсутність правовстановлюючих документів на зазначений житловий будинок.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують право власності ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок загальною площею 44,3 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 .

За таких обставин судом встановлені всі обставини, які дають позивачу право на визнання за ним права власності на вищезазначене майно в порядку спадкування.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки ОСОБА_1 не наполягає на їх стягненні.

На підставі наведеного та керуючись Конституцією України, Цивільним кодексом УРСР від 1922 року, Цивільним кодексом УРСР від 18.07.1963, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, ст.ст. 2, 81, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 321, 392, 1216-1268 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Хмельницької міської ради про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , право власності на спадкове майно, а саме: на житловий будинок загальною площею 44,3 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Сергій Стефанишин