Справа № 724/2289/23
Провадження № 2/724/36/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 січня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Федонюка В.В.,

за участі сторін:

позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позивач в обґрунтування своєї позовної заяви зазначає, що 22.09.2009 року уклав шлюб з відповідачем, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції актовий запис № 900.

Від шлюбних відносин в них народилися діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що останні роки сімейного життя стосунки між ними постійно погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Причиною розпаду сім`ї стали ті обставини, що у них з відповідачем взагалі відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, повага, вони мають різні погляди на сімейне життя. Подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу неможливі і є такими, що суперечили б особистим інтересам позивача. Шлюб існує формально.

Також вказує, що разом з розірвання шлюбу потрібно визначити місце проживання дитини, оскільки між подружжям укладено договір про визначення місця проживання дитини, який завірено нотаріально та діти залишено на самостійному утриманні та вихованні з батьком.

Підтримуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем та залишити дітей на його самостійному утриманні, вихованні та проживанні.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 18.12.2023 року вирішено призначити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Згідно ст. 279 ЦПК України розгляд справи слід проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач в судовому засіданні вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Також підтвердив, що між ним та відповідачем було досягнуто згоди щодо самостійного утримання, виховання та проживання дітей разом з ним, про що було укладено договір, який нотаріально посвідчений.

До суду від відповідача надійшла заява в якій просить суд слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 22.09.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції актовий запис № 900, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені і вони не бажають зберегти сім`ю.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Згідно ч. 1 ст. 110 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний.

Щодо позовних вимог самостійного утримання, виховання та проживання дітей з батьком.

Як встановлено судом, від шлюбу у сторін є діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серія НОМЕР_2 та НОМЕР_3 .

Діти відповідно до договору про визначення місця проживання дитини, умови їх утримання та участі батьків у їх виконанні від 30.09.2023 року укладеного між ОСОБА_1 , та ОСОБА_5 , який є нотаріально посвідчений та предметом договором є те, що діти ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 , будуть перебувати на самостійному утриманні батька, виховуватися ним (п.1.1.); батько зобов`язаний особисто повністю матеріально забезпечувати дітей (п.2.1.6); мати має право проводити з дітьми один тиждень під час зимових канікул та один місяць під час літніх канікул (п.2.2.2); шляхом досягнення спільної волі сторони домовилися про забезпечення кожного з батьків вільного доступу до виховання дитини, можливості безперешкодного спілкування з ними та спілкування з дитиною та забезпечення їх належного розвитку (п.3.1); сторони також було досягнуто домовленості про спільне зобов`язання дотримуватися моральних засад суспільства при вихованні дитини (п.3.2).

Відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1ст.628 ЦК України).

За приписом ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Вирішуючи заяву позивача про визначення місця проживання дітей після розірвання шлюбу, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Більше того відповідач подала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги визнає.

У зв`язку із вказаним, після розірвання шлюбу дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слід залишити проживати разом з батьком.

З приводу самостійного утримання та виховання позивачем дітей суд вважає, що у задоволенні в цій частині слід відмовити, оскільки між позивачем та відповідачем був укладено нотаріально посвідчений договір про визначення місця проживання дитини, умов їх утримання та участі батьків у вихованні дітей, сторонами договору було погоджено та визначено, що батько самостійно зобов`язаний матеріально забезпечувати дітей. Мати має право проводити з дітьми час на канікулах. Таким чином фактично сторонами договору було визначено виховання та утримання дітей, а тому спір з приводу цього відсутній. Позивач в судовому засіданні погодився з тим, що в досудовому порядку договором було визначено виховання та утримання дітей.

Отже, за таких обставин, враховуючи спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, а дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати разом з позивачем. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1073,60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. ст. 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, ст. ст. 1-23, 76-81, 141, ст. ст. 258-259, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ), який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції актовий запис № 900 - розірвати.

Малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , після розірвання шлюбу залишити проживати разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

В іншій частині задоволення позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 17.01.2024 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ