ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/555/24 Справа № 204/5176/22 Суддя у 1-й інстанції - Чудопалова С.В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Канурної О.Д., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат (суддя першої інстанції Чудопалова С.В. повний текст рішення складено 11 серпня 2023 року),

В С Т А Н О В И В:

У липні 2022 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетовська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, в якому просили визнати поважними причини пропуску строку позовної давності на звернення із цим позовом в частині стягнення пені за період з 22.12.2018 по 22.06.2019, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 22.12.2018 по 19.07.2019 та поновити позивачам строк позовної давності на звернення з даним позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за договором позики грошових коштів від 21.11.2018 року в частині стягнення пені за період з 22.12.2018 по 22.06.2019, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з 22.12.2018 по 19.07.2019 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованість за договором позики грошових коштів від 21.11.2018 у розмірі 1 287 521,39 грн., з яких: 355 661,37 грн. заборгованість за сумою пені за порушення строків сплати основної суми позики (за період з 22.12.2018 року по 22.06.2019 року); 60 037, 60 грн. - заборгованість за інфляційними нарахуваннями (за період з 22.12.2018 року по 19.07.2019 року); 658 425,60 грн. - заборгованість за інфляційними нарахуваннями (за період з 20.07.2019 року по 20.07.2022 року);34 313,42 грн. заборгованість за сумою трьох процентів річних за порушення строків сплати грошових зобов`язань (за період з 22.12.2018 року по 19.07.2019 року);179 083,40 грн. заборгованість за сумою трьох процентів річних за порушення строків сплати грошових зобов`язань (за період з 20.07.2019 року по 20.07.2022 року);та судовий збір у розмірі 12 405,00 грн.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , заборгованість за договором позики грошових коштів від 21.11.2018 у розмірі 1 287 521 грн. 39 коп., з яких: 355 661 грн 37 коп. заборгованість за сумою пені за порушення строків сплати основної суми позики (за період з 22.12.2018 по 22.06.2019 рр.);

60037 грн. 60 коп. заборгованість за інфляційними нарахуваннями (за період з 22.12.2018 по 19.07.2019 рр.);

658 425 грн. 60 коп. заборгованість за інфляційними нарахуваннями (за період з 20.07.2019 по 20.07.2022 рр.);

34 313(грн.. 42 коп. заборгованість за сумою трьох процентів річних за порушення строків сплати грошових зобов`язань (за період з 22.12.2018 по 19.07.2019 рр.);

179 083 грн.40 коп. заборгованість за сумою трьох процентів річних за порушення строків сплати грошових зобов`язань (за період з 20.07.2019 по 20.07.2022 рр.).

Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , судовий збір у розмірі 12 405 грн.00 коп.

Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, вважає, що воно не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазачає, що перебіг позовної давності для звернення із позовом про стягнення заборгованості почався 22.12.2018 року і сплив 22.12.2019 року. 21.12.2018 року відповідачем було подано позов до позивачів справа № 201/13740/18 про визнання договору позики від 21.11.2018 року недійсним в свою чергу позивачами лише 25.03.2020 року було подано зустрічну позовну заяву про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості.

Вказує, що позивачі не були позбавлені права відкликати зустрічний позов і звернутись з позовом про стягнення заборгованості за договором позики окремо в іншому провадженні в межах строку позовної давності.

Зазначає, що позивачами здійснено нарахування інфляційного збільшення та 3% річних на суму заборгованості 1 988 000 грн, тоді, як залишок нестягнутої суми станом на 28.07.2020 року складає 1 964 948,71 грн.

ОСОБА_1 просив рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі застосувавши позовну давність.

Також представником ОСОБА_1 - ОСОБА_5 було надано додаткові пояснення, з яких наведений власний розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що відповідач не погоджується з періодами та сумами нарахування штрафних санкцій.

Від позивачів відзив на апеляційну скаргу або заперечень на додаткові пояснення відповідача не надоходило.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_5 доводи апеляційної скарги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвокат Чернецька О.А. проти задоволення апеляційної скарги заперечувала та просила залишити рішення суду без змін.

Інші учасники справи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.11.2018 між ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , з однієї сторони та позичальником ОСОБА_1 , будучи ознайомлені з умовами діючого законодавства України, володіючи українською мовою, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, діючи добровільно без будь-якого фізичного та морального примусу, уклали між собою договір позики грошових коштів (а.с.21-23).

Зазначений договір позики посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Л. О. та зареєстровано у реєстрі за № 114. У засвідчувальному написі нотаріуса, який міститься на договорі позики зазначено, що, зокрема, договір підписано сторонами у присутності нотаріуса, особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено (а.с.21-23).

Пункт 1 договору позики від 21.11.2018 передбачає, що діючи без будь-якого на них тиску та примусу, позикодавці надали у власність, а позичальник прийняв грошові кошти в сумі 1 988 000,00 грн., що на день підписання цього договору становить еквівалент 71 000,00 доларів США за курсом комерційного банку, обраного за погодженням сторін, станом на 21.11.2018 року, строком до 21.12.2018 включно.

Згідно із п. 2 договору позики від 21.11.2018 позичальник зобов`язується повернути позикодавцям суму позики в розмірі 1 988 000,00 грн., але в будь-якому разі не менше суми, що на день повернення грошових коштів становитиме еквівалент 71 000,00 доларів США за курсом комерційного банку, в строк, зазначений у п.1 договору. Підтвердженням повного виконання зобов`язань за договором позики буде заява позикодавців про повний розрахунок за договором позики.

Відповідно до п. 4 договору позики від 21.11.2018грошова сума, вказана в п.1. договору, передана Позичальнику до підписання цього договору.

Згідно із п. 8 договору позики від 21.11.2018 сторони засвідчили, що договір не укладений під впливом обману, насильства або під впливом тяжкої обставини.

Крім того, відповідно до договору позики від 21.11.2018р.сторони підтвердили те, що: цілком розуміють, що несуть відповідальність та юридичні наслідки вчиненого правочину (пункт 9);договір прочитаний сторонами, зміст його зрозумілий і відповідає волі сторін (пункт 14); сторонам нотаріусом роз`яснено правові наслідки приховування реальної суми позики, зміст ст. ст. 229, 230, 234, 1046, 1047, 1048, 1050, 1051, 1052, 1053 ЦК України, ст. ст. 57, 59, 60 СК України (пункт 11).

Відповідачем, який є позичальником за договором позики від 21.11.2018р., порушено пункти 1 та 2 договору позики від 21.11.2018 та положення ст. 1046 ЦК України і не повернуто позикодавцям ОСОБА_6 , ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до 21.12.2018 року включно суму позики в розмірі 1 988 000,00 гривень.

Судом встановлено, що у провадженні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська перебувала справа № 201/13740/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л. О. про визнання договору позики від 21.11.2018р. недійсним.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2023р. по справі № 201/13740/18 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - про визнання договору позики від 21.11.2018 недійсним.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2023 по справі № 201/13740/18 (провадження № 22-ц/803/4054/23) апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_10 залишено без задоволення, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.02.2023р. залишено без змін.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2023р. по справі № 201/13740/18 набрало законної сили 21.06.2023р.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У рішенні Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03.02.2023р. по справі № 201/13740/18 та постанові Дніпровського апеляційного суду від 21.06.2023р. по справі № 201/13740/18 (провадження № 22-ц/803/4054/23) судами були встановлені, зокрема, наступні обставини, що у силу ч. 4 ст. 82 ЦПК України не потребують доказування у цій справі: «Зі змісту Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року вбачається, що цей договір відповідає як загальним, так і спеціальним вимогам до договору позики, які закріплені у ЦК України, зокрема, зміст договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; укладаючи договір позики як Позичальник, так і Позикодавці мали повний обсяг дієздатності договір посвічений нотаріально та нотаріус встановив сторін правочину, а також перевірив обсяг іх дієздатності та дійсність намірів; договір підписаний із досягненням усіх істотних умов (визначено предмет договору сума позики у розмірі 1 988 000 грн., строк повернення позики до 21 грудня 2018 року включно, у договорі позики зазначено, що грошова сума позики передана Позичальнику до підписання цього договору, тощо); форма договору позики письмова, договір нотаріально посвідчений.Зважаючи на викладене вище, суд дійшов до висновку, що договір позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року, укладений між сторонами - позичальником ОСОБА_1 та позикодавцями ОСОБА_2 , ОСОБА_7 і ОСОБА_4 відбувся; сторони дійшли згоди щодо істотних умов договору і в тексті договору обумовлено про те, що передачу коштів за договором було здійснено до підписання вказаного договору, передбачені умови щодо повернення коштів, строку виконання зобов`язання, тощо; сторонами не заперечується факт підписання договору позики від 21.11.2018 .Отже, підстав для задоволення позову суд не вбачає».

Таким чином, договір позики від 21.11.2018 є чинним, а його відповідність умовам законодавства встановлена у судовому поряду у іншій цивільній справі.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачами доведено обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача пені, інфляційних втрат та 3% річних від прострочених сум заборгованості.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про стягнення заборгованості з відповідача, але не може погодиться із розрахунками наведеними в рішенні, а також із сумами які підлягають стягненню.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, а стаття 599 ЦК України встановлює, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України уразі порушення боржником зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , сплата боржником неустойки.

Стаття 549 ЦК України передбачає, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Позивачі, посилаючись на не повернення суми позики, просять стягнути із відповідача за період з 22.12.2018р. по 22.06.2019р. пеню у розмірі 355 661,37 гривень. Вимоги про стягнення пені та її розрахунки обґрунтували правилами статті 549 ЦК України.

Розрахунок пені представником позивачів здійснено, виходячи з розміру пені у виді подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення виконання зобов`язання.

Пунктом 5 договору позики грошових коштів від 21.11.2018р. передбачено, що у разі неповернення боргу в сумі і строки, передбачені даним Договором, Позичальник зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, а також пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення повернення грошових коштів.

Пеня розраховується за формулою: [Пеня] = [Сума боргу] ? [Розрахункова ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році], де:[Сума боргу] сума простроченого боргу; [Розрахункова ставка (%)] розрахункова ставка пені в процентах річних; [Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання, [Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.

Враховуючи зазначені умови договору позики грошових кошті від 21.11.2018р., пеня у зальному розмірі за період з 22.12.2018р. по 22.06.2019р.становить 353 755,07 грн., а саме:

- період розрахунку: з 22.12.2018 року по 31.12.2018 року - 10 днів, [Розрахункова ставка] = 18,000% (облікова ставка НБУ) ? 2.000 = 36,000%, [Пеня] = 1 988 000,00 грн. (сума боргу) ? 36,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 10 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 19 607,67 грн.;

- період розрахунку: з 01.01.2019 року по 25.04.2019 року - 115 днів, [Розрахункова ставка] = 18,000% (облікова ставка НБУ) ? 2.000 = 36,000%,[Пеня] = 1 988 000,00 грн. (сума боргу) ? 36,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 115 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 225 488,22 грн.;

- період розрахунку: з 26.04.2019 року по 06.06.2019 року - 42 дні, [Розрахункова ставка] = 17,500% (облікова ставка НБУ) ? 2.000 = 35,000%,[Пеня] = 1 988 000,00 грн. (сума боргу) ? 35,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 42 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 80 064,66 грн.;

- період розрахунку: з 07.06.2019 року по 21.06.2019 року - 15 днів, [Розрахункова ставка] = 17,500% (облікова ставка НБУ) ? 2.000 = 35,000%,[Пеня] = 1 988 000,00 грн. (сума боргу) ? 35,000% (розрахункова ставка) / 100% ? 15 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 28 594,52 грн.

Судом першої інстанції було вірно розраховано заборгованість розміру пені за період 22.12.2018р. по 22.06.2019р, проте при ухваленні рішення судом було зроблено арифметичну помилку та стягнуто 355 661,37 грн. замість 353 755,07 грн, яка відповідає наведеному розрахунку, а тому апеляційний суд вважає, що дана сума підлягає зменшенню.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Аналіз наведених норм процессуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїхвимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору,а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

З матеріалів справи вбачається, що позивачами була заявлена вимога про стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3% річних за період з 22.12.2018-20.07.2022 роки.

Стаття 625 ЦК України передбачає сплату боржником суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника.

За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Інфляційні втрати розраховуються шляхом множення суми заборгованості на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка виникла з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу виникла з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця (лист «Про практику застосування Вищим господарським судом України у розгляді справ окремих норм матеріального права» від 17.07.2012 № 01-06/928/2012).

З наведених у позові розрахунків вбачається, що позивачами взято для визначення заборгованості за штрафними санкціями суму у розмірі 1 988 000 грн., проте не повідомлено суд першої інстанції стосовно того що згідно до виконавчого провадження № 62679311 приватним виконавцем Селезньовим М.О. 19.10.2020 року здійснено реалізацію арештованого майна шляхом проведення електронних торгів через веб-сайт, реєстраційний номер лота № 445589, а саме легковий автомобіль NISSAN QASHQAI 2012 року виробництва, номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, що належить боржнику ОСОБА_1 за для погашення заборгованості перед позивачами, що підтвреджується Актами про проведення електронних торгів від 22.10.2020 року за лотом № 445589 та вбачається, що станом на 28.07.2020 року нестягнута сума скаладає 1964948,71 грн., а тому апеляційний суд вважає, що дану суми необхідно брати для розрахунку заборгованості за період з 29.07.2020 року по 23.02.2022 року, оскільки відповідно до пункту 18 прикінцевих та перехідниїх положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Слід зазначити, що на спростування того факту, що суму заборгованості було частково погашено за рахунок продажу автомобіля відповідача, позивачами не спростовано.

З наведеного вбачається, що для розрахунку заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних слід брати насутупний період та суми: період з 22.12.2018-28.07.2020 року сума у розмірі 1 988 000 грн, період з 29.07.2020 року по 23.02.2022 року суму у розмірі 1 964 948,71 грн.

ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 )ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення,. ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.

Період 1

IIc (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) = 1.05510726

Інфляційне збільшення:

1 988 000,00 x 1.05510726 - 1 988 000,00 = 109 553,24 грн.

Період 2

IIc (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) x (101,60 : 100) = 1.17239771

Інфляційне збільшення:

1 964 948,71 x 1.17239771 - 1 964 948,71 = 338 752,66 грн.

Загалом сума інфляційних витрат за спірний період підлягає стягненю з відповідача на користь позивачів становить 448 305,90 грн.

Розрахунок 3 % річних наступний:

Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, деС - сума заборгованості,Д - кількість днів прострочення.

з 22/12/2018 до 31/12/2019 1 988 000,00 x 3 % x 375 : 365 : 100 сума 61 273,97 грн.

з 01/01/2020 до 20/07/2020 1 988 000,00 x 3 % x 202 : 366 : 100 сума 32 916,07 грн

з 29/07/2020 до 31/12/2020 1 964 948,71 x 3 % x 156 : 366 : 100 сума 25125,57 грн.

з 01/01/2021 до 23/02/2022 1 964 948,71 x 3 % x 419 : 365 : 100 сума 67669,60 грн/

Всього заборгованість за 3% річних становить 186 985,22 грн

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що сума заборованості яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів підлягає зменшенню, а саме: заборгованість за сумою пені за період з 22.12.2018 року по 22.06.2019 року до 353 755,07 грн., сума інфляційних витрат за період з 22.12.2018 року по 28.07.2020 року до 448 305,90 грн., сума 3% річних до 186 985,21 грн, загалом сума заборгованості за рішення суму підлягає зменшенню до 989046,18 грн, оскільки встановлено, що розрахунок забогованості позивачами та судом першої інстанції було зроблено без врахування суми погашення заборгованості та без врахування змін до законодавства, щодо стягнення штрафних санкцій на період воєнного стану, а тому рішення пілягає зміні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що позивачами було пропущено строк позовної давності, апеляційний суд вважає такими, що зводяться до незгоди із рішенням суду, оскільки судом першої інстанції було правомірно поновлено позивачам строк для звернення до суду із даним позовом, оскільки обставини відповідно до яких останні пропустили строк не залежали від них, а тому апеляційний суд вважає, позивачами було пропущено строк з поважних причин.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки рішення суду змінено шляхом зменшення сум, які підлягаєть стягненню з відповідачів, апеляційний суд вважає. що підлягає перерозподілу судовий збір.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 даної статті передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, виходячи із принципу пропорційності відшкодування судового збору до задоволених вимог також підлягає зміні і судове рішення в частині розміру стягнутого судового збору.

З урахуванням із зменшенням сум, підлягає перерозподілу судовий збір, пропорційно до задоволеної суми, а саме, 9529,25 грн з відповідача на користь позивачів, (989046,18 грн х 12405 грн. :1 287 521,39 грн = 9529,25 грн :

З позивачів на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно її задоволенню, у розмірі 4313,61 грн (298475,21грн. х 18607,50 грн : 1287521,39 грн = 4313,61 грн).

Керуючись статтями 141, 259, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 02 серпня 2023 року змінити стягнувши з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 заборгованість за договором позики грошових коштів від 21.11.2018 року 989 046 (дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч сорок шість) гривень 18 копійок:з яких: 353 755 (триста п`ятдесят три тисячі сімсот п`ятдесят п`ять грн коп. заборгованість за сумою пені за порушення строків сплати основної суми позики (за період з 22.12.2018 по 22.06.2019 рр.) заборгованість за інфляційними нарахуваннями за період з 22.12.2018-28.07.2020 роки у розмірі 109553 (сто дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят три) гривні 24 копійки, за період з 29.07.2020-23.02.2022 роки 338 752 (триста тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят дві) гривні 66 копійок, заборгованість за сумою 3% річних за період з 22.12.2018-28.07.2020 роки у розмірі 94 190 (дев`яноста чотири тисячі сто дев`яноста) гривень 04 копійки, за період 29.07.2020-23.02.2022 року у розмірі 92795,17 (дев`яноста дві тисячі сімсот дев`яноста п`ять) гривень 17 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 судовий збір у розмірі 9529,25 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 судовий збір у розмірі 4 313,61 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О. В. Халаджи

О.Д. Канурна

Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 1 лютого 2024 року.

Суддя - доповідач О. В. Халаджи