Провадження № 2/686/1819/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі судового засідання Дмітрієвій Д.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради, треті особи: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексіка» про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, -

ВСТАНОВИВ:

21.09.2023 року позивач звернувся до суду з позовом до Хмельницької міської ради, треті особи: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексіка» про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 31 жовтня 2022 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 на легковий автомобіль марки Hyundai Santa Fе 2007 p.в., номер шасі НОМЕР_1 , посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 . 31.10.2022 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 було видано свідоцтво на право власності за законом на автомобіль Hyundai Santa Fе 2007 p.в. 22.08.2023 року на адресу позивача надійшла вимога від ТОВ «Тексіка», в якій позивача було повідомлено про необхідність погашення заборгованості в сумі 444598,33 грн. у зв`язку із видачею свідоцтва про право на спадкове майно.

Позивач зазначає, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 20 грудня 1986 року до її смерті. 12.06.2020 року для потреб сім`ї вони спільно із дружиною придбали вищезазначений автомобіль, який було зареєстровано на ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, яке набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, придбаний автомобіль Hyundai Santa Fе 2007 p.в., є спільною сумісною власністю подружжя, в якому ОСОБА_3 належить лише частки автомобіля, а - належить ОСОБА_2 . Таким чином, Перша Хмельницька державна нотаріальна контора безпідставно віднесла весь автомобіль до особистої приватної власності ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене, позивач звертає увагу суду на те, що на останнього у зв`язку із видачею свідцтва про право на спадщину безпідставно покладається обовязок задовольнити вимоги кредитора в межах всієї вартості автомобіля, а тому ОСОБА_2 просить задоволити позовні вимоги.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 03.10.2023 року відкрито провадження в загальному порядку та призначено у підготовче засідання.

17.10.2023 року від представника Хмельницької міської ради до суду надійшов відзив на позов, в якому заперечуються позовні вимоги.

Також, 17.10.2023 року до суду надійшла заява від Першої Хмельницької державної нотаріальної контори, в якій представник третьої особи покладається на розсуд суду щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 19.01.2024 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

19.03.2024 року до суду надійшли письмові пояснення ТОВ «Тексіка», в яких представник третьої особи просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Протокольною ухвалою суду від 19.03.2024 року за клопотанням представника позивача було закрито провадження у справі в частині припинення речового права на автомобіль марки Hyundai Santa Fе 2007 p.в., номер шасі НОМЕР_1 .

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги з викладених у позові підстав та просив його задоволити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, у заяві вказав про розгляд справи без участі представника.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, від представника Першої ХДНК в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без участі представника.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити з наступних мотивів.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 20 грудня 1986 року згідно даних паспорта позивача серії НОМЕР_2 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого повторно 27.12.2019 року.

За час перебування у шлюбі 12 червня 2020 року подружжям було придбано автомобіль марки Hyundai Santa Fе 2007 p.в., номер шасі НОМЕР_1 , який було зареєстровано за ОСОБА_3 , що підтверджується даними договору купівлі-продажу транспортного засобу №1749 від 10.06.2020 року, акту прийому-передачі транспортного засобу від 10.06.2020 року, технічного паспорту транспортного засобу з країни імпорту та заяви про реєстрацію транспортного засобу від 12.06.2020 року, копії яких наявні в матеріалах справи.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_3 , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 12.11.2021 року.

З матеріалів спадкової справи №594/2021, заведеної Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 , вбачається, що спадкоємцем після смерті останньої є тільки ОСОБА_2 , так як інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини.

31.10.2022 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності за законом на автомобіль Hyundai Santa Fе 2007 p.в., номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 , про що свідчать дані зазначеного вище свідоцтва та витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 31.10.2022 року.

Зі змісту претензії ТОВ «Тексіка» від 09.09.2022 року та вимоги ТОВ «Тексіка» від 22.08.2023 року, копії яких наявні в матеріалах справи, вбачається, що у ОСОБА_3 була наявна заборгованість у сумі 444 598,33 грн., яку товариство просить стягнути з позивача у зв`язку із видачею ОСОБА_2 свідоцтва про право власності на спадкове майно.

Суд вважає, що Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою було безпідставно віднесено автомобіль до особистої приватної власності ОСОБА_3 та віднесено до спадщини, яка підлягала успадкуванню за законом, враховуючи те, що придбаний автомобіль Hyundai Santa Fе 2007 p.в., є спільною сумісною власністю подружжя, в якому ОСОБА_2 належить лише частки автомобіля.

Згідно положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Окрім того, як вказав Європейський суд з прав людини, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)» (Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Спадкове право характеризується цілою низкою спеціальних способів захисту прав та інтересів судом. Серед таких способів захисту у ст. 1301 Цивільного кодексу України виокремлено визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним. Так, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Заявляти вимогу про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину може будь-яка особа, цивільні права чи інтереси якої порушені видачею свідоцтва про право на спадщину. Тобто, оспорювання свідоцтва про право на спадщину відбувається тільки за ініціативою заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимоги про визнання його недійсним (позов про оспорювання свідоцтва) (Постанова Об`єднаної Палати ВС від 05 вересня 2022 року справа № 385/321/20 (№ 61-9916сво21).

Свідоцтво про право на спадщину - це правовстановлюючий документ, що посвідчує виникнення у спадкоємця права власності на спадкове майно. Видачею свідоцтва про право на спадщину завершується процес оформлення спадкових прав.

Як зазначено у ст. 1296 ЦК, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняли кілька спадкоємців, то свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Водночас відсутність такого свідоцтва не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, що за своєю правовою природою не є правочином. Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 р. (справа № 916/780/18) свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Верховний суд визначив, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 740/3852/19 (провадження № 61-7745св21) зазначено, що: «відповідно до частини другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша та друга статті 5 ЦПК України).

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що при видачі державним нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом, не було враховано належність автомобіля Hyundai Santa Fе 2007 p.в., до спільної сумісної власності подружжя, та було безпідставно віднесено автомобіль до особистої приватної власності ОСОБА_3 , що призвело до порушення порядку оформлення спадкового майна за ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_2 є обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з підстав порушення у зв`язку з його видачею спадкових прав позивачу, та слід скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 31 жовтня 2022 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 на легковий автомобіль марки Hyundai Santa Fе 2007 p.в., номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки ОСОБА_2 не наполягає на їх стягненні.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 2, 81, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України,ст. 60 ЦК України, ст.ст. 5, 16, 81, 215, 1296, 1282, 1301 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Хмельницької міської ради, треті особи: Перша Хмельницька державна нотаріальна контора, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тексіка» про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом - задоволити.

Скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 31 жовтня 2022 року Першою Хмельницькою державною нотаріальною конторою ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_6 ) на легковий автомобіль марки Hyundai Santa Fе 2007 p.в., номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_5 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Хмельницького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 22.03.2024 року.

Суддя Сергій Стефанишин