УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 644/7748/23

провадження № 61-128ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Литвиненко І. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Петрова Є. В.,

розглянувши питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління соціального захисту населення Індустріального району Харківської міської ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2023 року ОСОБА_1 надіслала до суду касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 23 січня 2024 року вказану касаційну скаргу залишив без руху та встановив заявникові строк для усунення її недоліків, а саме заявнику необхідно було: надати до суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження; сплатити судовий збір у розмірі 536, 80 грн та надати документ, що підтверджує сплату судового збору за подання касаційної скарги, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; зазначити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

На адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали.

У заяві про усунення недоліків касаційної скарги ОСОБА_1 просить звільнити її від сплати судового збору посилаючись на те, що має скрутне матеріальне становище, про що надано відповідні докази.

Відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», частини першої статті 136 ЦПК України, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Пунктом 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за умови що предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

За правилами частини другої статті 8 Закону України «Про судовий збір» та частини третьої статті 136 ЦПК України суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цих статей.

Особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Європейський суд з прав людини виходить з того, що судовий збір має бути «розумним», тобто таким, що, з урахуванням фінансового положення заявника, може бути ним сплачений. Адже невиправдано великий його розмір, який не враховує фінансове положення заявника, а розраховується на основі певного відсотка від суми, що є предметом розгляду справи, може бути розцінений як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя. Зокрема, така позиція була викладена у справі «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (рішення від 26 липня 2011 року).

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах. Особливо це стосується порушення заявником процедури касаційного провадження.

У той же час, гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду.

При вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Враховуючи, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, і приймаючи до уваги те, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, суд касаційної інстанції вважає за можливе задовольнити клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, посилаючись на те, що оскаржувану ухвалу отримала 01 грудня 2023 року поштовим засобом зв`язку.

З доданих до заяви матеріалів, зокрема копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, вбачається, що копію оскаржуваної ухвали було отримано заявником 01 грудня 2023 року.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про те, що строк на касаційне оскарження був пропущений з поважних причин, а тому заява про поновлення строку на касаційне оскарження є обґрунтованою та підлягає задоволенню, а строк - поновленню.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова ухвалою від 11 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління соціального захисту населення Індустріального району Харківської міської ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди залишив без руху.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 13 листопада 2023 рокуповернув апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2023 року.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції керувався тим, що заявником подано апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, яка окремо від рішення суду згідно зі статтею 353 ЦПК України оскаржена бути не може, а тому на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України вона не приймається до розгляду та повертається заявникові.

29 грудня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року у вказаній вище справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги, оскільки в ухвалі про залишення позову без руху вирішено питання про визначення розміру судового збору, що підлягає сплаті за подання до суду відповідного позову, у зв`язку з чим така ухвала суду першої інстанції підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Відповідно до частини шостої статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Вивчивши касаційну скаргу ОСОБА_1 , зміст ухвали Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року, Верховний Суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку Суд дійшов з огляду на таке.

Повертаючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції виходив з того, що нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено право на апеляційне оскарження окремо від рішення суду ухвали про залишення позову без руху.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.

У частині першій статті 353 ЦПК України визначений перелік ухвал, на які можуть бути подані скарги окремо від рішення суду. Даний перелік ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Нормами цивільного процесуального законодавства не передбачено право на апеляційне оскарження окремо від рішення суду ухвали про залишення позову без руху.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 607/23244/21 сформовано висновок, що апеляційному оскарженню лише разом з рішенням суду підлягає ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, якщо суд першої інстанції у цій ухвалі встановлює розмір судового збору, який позивач (заявник) має сплатити при зверненні до суду, або порядок його обчислення, однак особа не погоджується або з таким розміром, або з порядком його обчислення. Такі ухвали суду першої інстанції не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Також не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. В такому випадку заявник може реалізувати своє право на апеляційне оскарження такого судового рішення шляхом включення заперечень на нього до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України (у випадку постановлення такого рішення місцевим судом).

Відповідно до вимог пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги, оскаржуваного судового рішення убачається, що вона є необґрунтованою, оскільки правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а тому за таких підстав у відкритті касаційної скарги на підставі частини четвертої статті 394 ЦПК України слід відмовити.

Керуючись статтями 261, 394 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяви ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору та про поновлення строку на касаційне оскарження.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору за подання касаційної скарги на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 13 листопада 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України, Управління соціального захисту населення Індустріального району Харківської міської ради про відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: І. В. Литвиненко

А. І. Грушицький

Є. В. Петров