ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5807/23
Провадження № 2/210/321/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29 січня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за №26976. 20.10.2021 року приватним виконавцем на підставі виконавчого напису відкрито виконавче провадження №67191437 про примусове стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в сумі 19850,00 грн. та 12.09.2023 року приватним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника. Позивач не визнає заявлену кредитором-відповідачем до стягнення суму заборгованості. Будь-яких повідомлень про порушення кредитних зобов`язань чи вчинення виконавчого напису позивач не отримував, а отже у приватного нотаріуса були відсутні підстави вважати заявлену відповідачем до стягнення заборгованість безспірною. Крім того, наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір не був посвідчений нотаріально, а відтак виконавчий напис був вчинений з недотриманням вимог чинного законодавства.

Тому, позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №26976, вчинений 15.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 536,80 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 8500,00 грн.

Ухвалою суду від 24.10.2023 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу надано строк для надання відзиву. Також, зазначеною ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича належним чином засвідчені копії, на підставі яких 15.09.2021 року ним було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №26976.

Відповідач станом на 29.01.2024 року правом на відзив не скористався.

Пояснення приватним нотаріусом Бригідою В.О. та приватним виконавцем Шаган О.А. не надані.

Ухвалу в частині витребування доказів приватним нотаріусом Бригідою В.О. не виконана.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено судом та не заперечується учасниками процесу, постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. 20.10.2021 року було відкрито виконавче провадження №67191437 на підставі виконавчого напису №26976, виданого 15.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» заборгованості в розмірі 19200,00 гривень (а.с. 11).

Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з приписами ст.88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктами 1.1, 1.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, визначено наступне: для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів; перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, на підставі яких може бути видано виконавчий напис нотаріуса, передбачений положеннями постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662 внесено зміни до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172. Зокрема, доповнено переліком після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами, новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Проте, при вчиненні виконавчого напису не враховано, що пункт 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року на час їх застосування був визнаний судом незаконним та не чинними, а саме Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, яка набрала законної сили.

Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року, справа № 826/20084/14, яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року,визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону.

Частиною 2 ст. 265 КАС України, якою врегульовано наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним, встановлено, що нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватним нотаріусом, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, вчинених в простій письмовій формі, оскільки пункт 2 Переліку з 22.02.2017 року визнаний нечинним відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 був належним чином обізнаний про порушення ним грошового зобов`язання за кредитним договором та можливі наслідки у разі не усунення вказаних порушень відсутні. При цьому, право боржника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення, що повинно підтверджуватися документами про вручення, або про неможливість вручення такого повідомлення у зв`язку з відмовою отримувача, або самовільною зміною його місця проживання, однак таких доказів суду не надано.

ОСОБА_1 повідомлень від кредитора не отримував, жодних листів та претензій щодо несплати боргу йому не надходило. Докази належного направлення та отримання письмової вимоги щодо сплати заборгованості за вказаним договором відсутні.

Вказане свідчить про те, що вчинення приватним нотаріусом виконавчого напису було здійснено за відсутності документів, які свідчать про безспірність заборгованості боржника.

Отже, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував і не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги про безспірність заборгованості.

Відповідачем не наведено аргументів і не подано доказів на спростування доводів позивача.

Приймаючи до уваги вищевикладене та беручи до уваги заперечення позивача щодо наявності боргових зобов`язань перед відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та визнання виконавчого напису №26976 від 15.09.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ДІЯ-АКТИВ» заборгованості в розмірі 19200,00 гривень.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, враховується: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

На підтвердження понесених позивачем витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги надано договір №16/10/1 про надання правничої (правової) допомоги від 16.10.2023 року, акт про прийняття-передачі наданих послуг від 17.10.2023 року, яким визначено, що загальна вартість послуг з надання професійної правової допомоги складає 8500,00 грн., копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги.

Слід зазначити, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також їх розрахунку є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказана позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) .

Позивачем не надано доказів здійснення фактичної оплати витрат на правову допомогу (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківській документ, касові чеки) у зв`язку із чим такі вимоги задоволенню не підлягають.

Посилання представника позивача ОСОБА_2 в позові про те, що гонорар станом на дату подачі позовної заяви є сплаченим адвокату в повному обсязі не є належним підтвердження оплати витрат на правову допомогу.

Крім того, зважаючи на те, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому у порядку ч.6 ст.141 ЦПК України суд має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, та на підставі ч. 1 ст. 141 стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 536,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексій Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №26976, вчинений 15.09.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Сурикова, 3, на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 536,80 (п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Дія-Актив», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Сурикова, 3, на користь держави судовий збір в розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду складено 29 січня 2024 року.

Суддя: В. Є. Сільченко