Справа № 755/7037/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6837/2024
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Київським апеляційним судом в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Матвієнко Ю.О., Шебуєвої В.А.,

при секретарі Шпирук Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу адвоката Новікової Вікторії Олегівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року, постановлену у складі судді Арапіної Н.Є., у справі № 755/7037/23 за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Л.Є., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

22 листопада 2023 року адвокат Новікова В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до суду заяву про надання доказів на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 листопада 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

У стягненні з Київської міської ради витрат, пов`язаних з оплатою звіту про оцінку майна, та витрат по сплаті судового збору відмовлено.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року в задоволенні заяви адвоката Новікової В.О., поданої в інтересах ОСОБА_1 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, адвокат Новікова В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити додаткове рішення,яким стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради на користь ОСОБА_1 втрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн. Посилається на те, що судом було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання відшкодування втрат на правничу допомогу. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, не пославшись на жодну норму чинного законодавства чи висновки Верховного Суду. Частиною 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При цьому суд безпідставно зазначив, що Київська міська рада не є відповідальною особою за виникнення даного спору, оскільки сам же відповідач спростовує у відзиві свої ж доводи посиланням на те, що саме орган місцевого самоврядування є належним відповідачем у даній справі у разі відсутності спадкоємців або не прийняття ними спадщини. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, адвокат Новікова В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала заяву про розгляд справи без участі позивача чи її представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Новікової В.О., про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що Київська міська рада є відповідачем у даній справі в силу відсутності інших осіб, які могли бути відповідачами, а не в силу того, що саме Київською міською радою порушено, не визнано чи оспорено суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивачки, а тому суд не вбачав підстав для стягнення з Київської міської ради на користь позивачки витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ст. 133 ЦПК Україна, правнича допомога є складовою судових витрат.

Частинами 2-4 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (East/West Alliance Limited v. Ukraine), заява №19336/04).

Відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України питання відшкодування витрат на правничу допомогу та інших судових витрат залежить від результатів розгляду справи, такі витрати підлягають відшкодуванню позивачеві або відповідачеві пропорційно до задоволених вимог або вимог, у задоволенні яких було відмовлено.

Як було зазначено, суд першої інстанції за наслідком розгляду справи дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до Київської міської ради та визнав за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

При цьому, у зв`язку з відсутністю інших спадкоємців саме Київська міська рада є належним відповідачем у даній справі за позовом ОСОБА_1 про визнання права власності на майно у порядку спадкування.

У відзиві на позовну заяву Київська міська рада не заявляла про визнання позову ОСОБА_1 .

Положеннями чинного законодавства не передбачено звільнення органу місцевого самоврядування від відшкодування судових витрат, в тому числі й витрат на правничу допомогу в справах про визнання права власності в порядку спадкування.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов безпідставно висновку про відмову у відшкодуванні ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у даній справі, пославшись на формальний статус Київської міської ради як відповідача в даній справі.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 270 ЦПК України ухвалити додаткове рішення в справі наділений правом той суд, який ухвалив основне рішення по суті спору.

Відтак, суд апеляційної інстанції не наділений повноваженнями ухвалювати додаткове рішення у справі.

Враховуючи викладене, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року підлягає скасуванню з направленням справи в частині вирішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Новікової Вікторії Олегівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 13 грудня 2023 року скасувати, а справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Габрієль Лідія Євгенівна, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання права власності на спадкове майно, в частині вирішення питання відшкодування витрат на правничу допомогу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач

Судді