Справа№938/153/23
Провадження № 2-ві/938/1/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі:

головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Бойчука Михайла Михайловича про відвід судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Наталії Миронівни від розгляду цивільної справи №938/153/23

за позовом: ОСОБА_2 ,

до відповідача: ОСОБА_1 ,

про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки в праві власності на це майно, виділення її в натурі, припинення права спільної сумісної власності на майно,

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки в праві власності на це майно, виділення її в натурі, припинення права спільної сумісної власності на майно, (головуючий суддя Чекан Н.М.).

17.01.2024 представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Бойчуком М.М. подано заяву про відвід головуючому судді Чекан Н.М. на підставі п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України.

Ухвалою Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18.01.2024 визнано необґрунтованим заявлений представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Бойчуком М.М відвід головуючому-судді Чекан Наталії Миронівни, від розгляду цивільної справи №938/153/23, а заяву передано для проведення автоматичного розподілу в порядку частини першої ст.33 ЦПК України, для визначення судді, який буде вирішувати питання про відвід судді.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 18.01.2024, для розгляду заяви про відвід судді Чекан Н.М. визначено суддю Джуса Р.В.

Відповідно до ч.3 ст.40 Цивільного процесуального кодексу України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч.7 ст.40 Цивільного процесуального кодексу України, вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі.

Згідно з ч. 8 ст. 40 ЦПК України судом вирішено питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу.

Дослідивши матеріали заяви про відвід, суд встановив наступне.

Заява представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Бойчука М.М. про відвід судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Наталії Миронівни від розгляду цивільної справи №938/153/23 мотивована наявністю обставин, які викликають сумнів в неупередженості судді, що проявляється, зокрема, у нерівному ставленні суду до сторін та розгляді справи не за об`єктивним критерієм.

Зокрема, представник відповідача зазначає, що суддею Чекан Н.М. в судовому засіданні 15.01.2024 самостійно вжито заходи щодо витребування доказів, необхідних для проведення експертизи, хоча стороною позивача такого клопотання в порядку ст.84 ЦПК України, не заявлялось, та не надано доказів про неможливість подання таких доказів або про вжиття заходів щодо отримання документів, зазначених у клопотанні експерта. В судовому засіданні 15.01.2024 сторони у справі лише висловлювали свої позиції щодо клопотання експерта, що підтверджується протоколом судового засідання та відеозаписом, а представник позивача, під час судового засідання висловлював свою думку про те, що він не заперечує про витребування судом документів, необхідних для проведення експертизи. Натомість, суд, за змістом мотивувальної частини ухвали суду від 15.01.2024, витребував докази, задовольнивши клопотання позивача про їх витребування, посилаючись в ухвалі суду на положення ст.84 ЦПК України та п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України. Отже, суд, діючи поза встановленим процесуальним порядком, фактично за власною ініціативою, ухвалив рішення про витребування документів, зазначених експертом, посилаючись при цьому на неіснуюче клопотання представника позивача.

Окрім цього, зазначає, що в судовому засіданні 15.01.2024 суддя зазначила, що результатом розгляду цього позову буде визначення частки в праві власності на спірне майно та виділення його в натурі. Тобто суддею вже сформовано та висловлено позицію щодо результату розгляду цього спору на стадії підготовчого засідання, що викликає обґрунтовані сумніви щодо її безсторонності.

Частиною 1 ст.36 ЦПК України визначенні підстави для відводу (самовідводу) судді.

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно частини 3 статті 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до положень ч.4 ст.39 ЦПК України, встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу.

Системний аналіз наведених положень процесуального закону, дає підстави для обґрунтованого висновку, що учасник справи заявляючи відвід судді з підстав визначених п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України, повинен надати докази упередженості судді для цілей відводу.

Слід також звернути увагу на те, що відповідно до ч.4 ст.36 ЦПК України, законодавець визначив, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.12.2009 у справі № 4785/02 «Мироненко і Мартенко проти України», що набуло статусу остаточного 10.03.2010, згідно з усталеною практикою Суду, наявність безсторонності має визначатися для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презюмується, доки не надано доказів протилежного. Застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть служити підставою для сумніву у його безсторонності. Тобто при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п.п.66-71).

Отже, сама по собі заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення складу суду від участі у справі. Позиція особи, яка заявляє відвід, має важливе, але не вирішальне значення, адже визначальним фактором є можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими (п. 44 рішення у справі «Веттштайн проти Швейцарії»).

Таким чином, особиста безсторонність суду презюмується, доки на підставі доказів не буде встановлена наявність виправданих побоювань щодо неупередженості судді.

Разом з тим, заявлений відвід не містить будь-яких належних та підтверджених даних, які б свідчили про існування вказаної заявником підстави для відводу.

Так, як вбачається із матеріалів справи №938/153/23, ухвалою суду від 27.10.2023 у справі було призначено комплексну судову будівельно-технічну, земельно-технічну та оціночно-будівельну експертизу, проведення якої було доручено експертам Івано-Франківського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі було зупинено. З метою вирішення клопотання експерта яке надійшло до суду, а саме щодо погодження строку проведення експертизи, уточнення поставлених питань, та надання додаткових доказів необхідних для проведення експертизи, провадження у справі було поновлено та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні на 15.01.2024.

Як вбачається із ухвали Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 15.01.2024 у справі №938/153/23 (головуючий суддя Чекан Н.М.), предметом розгляду в судовому засіданні було клопотання експерта щодо погодження строку проведення експертизи, уточнення поставлених питань, та надання додаткових доказів необхідних для проведення експертизи, під час вирішення якого судом було заслухано учасників справи.

Питання збирання матеріалів для проведення експертизи, врегульовано положеннями ст. 107 ЦПК України, та яка визначає, що, якщо експертиза призначена судом, то відповідно матеріали необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд. При визначенні матеріалів, що надсилаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування таких матеріалів за правилами для витребування доказів.

Зокрема, як зазначено в ухвалі суду, представник позивача заявив клопотання про витребування з Управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області доказів про які клопотав експерт.

Як вбачається із відеозапису підготовчого засідання 15.01.2024, яке проводилось в режимі відеоконференції із представником відповідача адвокатом Бойчуком М.М., після заслуховування думки учасників справи щодо погодження експерту строку проведення судової експертизи, головуючим суддею Чекан Н.М. було поставлено на обговорення клопотання експерта про надання додаткових документів. Першим щодо вказаного клопотання висловився представник позивача адвокат Дикун І.В., який заявив усне клопотання про витребування таких документів, однак не вказав звідки саме, тому з метою уточнення та конкретизації позиції представника, головуючим суддею було додатково з`ясовано в нього чи заявляє він клопотання про витребування документів та в кого саме, на що останній дав конкретизуючі відповіді.

Також, головуючим суддею було поставлено на обговорення питання щодо вирішення в підготовчому засіданні 15.01.2024 клопотання експерта щодо уточнення поставлених питань, а саме зазначення розміру часток кожного із співвласників, відповідно до яких необхідно провести розподіл об`єктів дослідження. Як вбачається із ухвали суду від 27.10.2023, на вирішення експерту було поставлено питання №7, згідно якого експерту слід запропонувати три можливі варіанти поділу спірного майна.

В ході обговорення відповідного питання, головуюча суддя вказала, що потрібно визначити, яке питання слід поставити експерту щодо розміру часток, при цьому вказала що слід запропонувати різні варіанти та неодноразово акцентувала на тому, ще невідомо, яке рішення буде ухвалено судом та, що питання розподілу буде вирішуватись в нарадчій кімнаті при ухваленні рішення. Однак після заслуховування думки учасників, вирішення питання щодо уточнення поставлених експерту питань, було відкладено до наступного засідання.

Відтак, аналіз поданої представником відповідача заяви про відвід, свідчить про те, що доводи представника відповідача зводяться до його незгоди з процесуальним рішенням судді щодо витребування доказів необхідних для проведення призначеної судом експертизи.

Водночас, суд в межах розгляду заяви про відвід не уповноважений надавати оцінку законності та обґрунтованості постановлених іншим суддею рішень, а тому відповідні доводи не можуть бути покладені в основу рішення про відвід. У цьому контексті слід звернути увагу на роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови "Про незалежність судової влади" №8 від 13 червня 2007 року, відповідно до яких, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Окрім того, у висновку №3 (2002) Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, в п.55 зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Той факт, що заявник внаслідок суб`єктивних міркувань та внаслідок особистого аналізу процесуального рішення судді сумнівається в її неупередженості, не свідчить про реальну упередженість та необ`єктивність і, як наслідок, не тягне за собою усунення судді від розгляду справи.

В ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2018 року (справа №800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа №9901/673/18), суд вважав відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними діями та рішеннями судді.

Отже, незгода представника відповідача з процесуальними рішеннями судді у справі не може бути підставою для відводу головуючої судді та не вказує на наявність у діях судді упередженості. Повідомлені заявником обставини, якими ним обґрунтовується упередженість судді, не викликають сумнів у незацікавленості судді у наслідках розгляду цієї справи.

Відтак, заява про відвід судді до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36,39,40, 260,261 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_1 -адвоката Бойчука Михайла Михайловича про відвід судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області Чекан Наталії Миронівни від розгляду цивільної справи №938/153/23позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визначення частки в праві власності на це майно, виділення її в натурі, припинення права спільної сумісної власності на майно відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Роман ДЖУС