Справа №333/4722/23
Провадження №2/333/324/24
РІШЕННЯ

Іменем України

16 січня 2024 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючої - судді Варнавської Л.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Меркулової (Махінько) М.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Малишева О.В.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Кузьмінова Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

09.06.2023 року до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди. Посилається на те, що вона та відповідач є співвласниками житлового будинку та земельної ділянки з кадастровим номером :03:019:0634, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Цей будинок перебуває у спільній частковій власності декількох осіб, зокрема позивача та відповідача. Протягом квітня-травня 2021 р. відповідач без її згоди самовільно встановив суцільний металевий паркан посеред земельної ділянки, повністю перегородивши прохід на більшу частину земельної ділянки, та споруди у дворі перед вікном тієї частини будинку, де проживає позивач. Після рішення суду відповідач продовжує порушувати права позивача. Вона до звернення державної виконавчої служби пропонувала відповідачу добровільно виконати рішення суду, але відповідач його не виконав. Описаними діями відповідача позивачці спричинено значну моральну шкоду. Зведенням паркану відповідач повністю позбавив позивача з квітня 2021 року можливості вільно пересуватись земельною ділянкою та використовувати її, а також користуватись господарськими будівлями та спорудами, що опинились на захопленій відповідачем більшій частині земельної ділянки. Вона не може дістатися зовнішньої стіни тієї частини будинку де вона проживає для проведення необхідних ремонтних робіт та реалізації побутових потреб, наприклад миття вікна, здійснення ремонту та утеплення зовнішньої стіни будинку, ремонту та обслуговування зовнішнього блоку кондиціонера, покрівлі будинку тощо. Споруди, ведені відповідачем перед вікном частини будинку де проживає позивач, перекривають вид з вікна, перешкоджають природному освітленню та вентиляції житлового приміщення, що спричиняє суттєві незручності для позивача. Позивачка змушена докладати додаткових зусиль для організації свого побуту, знаходити альтернативні способи освітлення та вентиляції свого житла, кондиціювання повітря в ньому, переживати пов`язаний із цим дискомфорт, чим був зруйнований її звичний уклад життя. Зазначає, що вона протягом двох років морально страждає через порушення своїх прав і перебуває в стані постійного стресу через спричинені відповідачем наслідки протиправної поведінки. Просила стягнути з відповідача на її користь 40000 грн. як грошове відшкодування моральної шкоди та витрати на правничу допомогу.

12.06.2023 року провадження по справі відкрито, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

04.08.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, послався на те, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2022 року його зобов`язали зняти обмеження з користування земельною ділянкою за вказаною в позові адресою, що передбачало демонтаж (знесення) самостійно встановлених парканів та споруд. Це рішення було повністю виконано та всі ці споруди були демонтовані. Він пропонував позивачці добровільно виділити майно, яке відповідає її частці зі спільної власності відповідно до встановленого порядку. Причиною конфлікту було саме використання спільного майна співвласниками. Він неодноразово пропонував позивачці вирішити конфлікт, але вона відмовлялась. На теперішній час він звернувся до суду із позовом про виділення зі спільної часткової власності частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами.

В судовому засіданні позивачка та її представник адвокат Малишев А.В. позов підтримали, надали пояснення аналогічні викладеним.

Позивачка ОСОБА_1 допитана як свідок пояснила, що вона проживає в АДРЕСА_1 з 2004 року. Будинок перебуває у спільній частковій власності. До квітня 2021 року вони вільно користувались земельною ділянкою, насадженнями, господарськими спорудами, до стіни будинку. В 2021 року відповідач ОСОБА_2 незаконно встановив металевий паркан та споруди перед вікнами. Більше двох років вона не мала можливості користуватись земельною ділянкою, деревами, вона не мала доступу до стіни та кондиціонера. Споруди перешкоджали циркуляції повітря. Доводилось вживати додаткові заходи для освітлення та провітрювання приміщення. Відповідач та його дружина їй погрожували, вона боїться виходити на подвір`я. У липні 2023 року державна виконавча служба примусова демонтувала паркан та споруди перед вікнами за їх кошти, їм довелося найняти робочих, які демонтували паркан та споруди за їх власні кошти. Моральну шкоду вона оцінила в сорок тисяч гривень, оскільки її моральні страждання вона несла більше 2 років.

Відповідач та його представник адвокат Кузьмінов Д.В. проти позову заперечували, посилались на обставини, зазначені у відзиві. Відповідач додатково пояснив, що між ним та позивачкою та її чоловіком існують неприязні відносини, він вважає, що позивачка отруїла собак, встановила камеру відеоспостереження, направлену на вікна його будинку.

Свідок ОСОБА_3 пояснив, що позивачка ОСОБА_1 є його дружиною. Він надав показання аналогічні показанням позивачки. Підтвердив, що його дружина внаслідок цих подій перебувала в постійному стресі.

Свідок ОСОБА_4 пояснила, що у подружжя ОСОБА_5 були дружні стосунки з колишнім співвласником будинку. Але 2021 року відповідач ОСОБА_6 звів паркан, що призвело до неможливості ОСОБА_5 користуватись кондиціонером в будинку, споруда загороджувала освітлення в будинку. ОСОБА_1 постійно перебуває у стресі, зі слів позивачки знає, що ОСОБА_7 їй погрожував, тому вона переживала у зв`язку з цим. Вона бувала в будинку та бачила, що кондиціонер не працює. Вважає, що позивачка не могла обслуговувати зовнішню стіну будинку, оскільки на земельній ділянці знаходився суцільний металевий паркан.

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що вона є сусідкою позивачки та відповідача. Але знайома лише з ОСОБА_9 . По вул. Степовій вона проживає з 2010 року. Вона також була знайома з попередньої власницею будинку ОСОБА_10 , де зараз проживає ОСОБА_7 . Вона неодноразово приходила в гості до попередньої власниці, разом збирали виноград, саджали помідори. ОСОБА_6 разом з дружиною та дітьми спочатку орендували це житло у ОСОБА_11 , а потім стали власниками. Коли в будинку проживала колишня власниця, між співвласниками існував високий з людський зріст дерев`яний паркан зеленого кольору. Біля того паркану зі свого боку ОСОБА_10 висаджувала рослини. Прибудинковою територією з іншого боку паркану ОСОБА_10 не користувалась, також ті співвласники, які проживали з іншого боку паркану не користувались її земельною ділянкою.

Свідок ОСОБА_12 також в суді підтвердив, що між співвласниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці раніше існував паркан. Про теперішній стан земельної ділянки йому невідомо.

Заслухавши учасників, свідків, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов необґрунтований та не підлягає задоволенні виходячи з такого.

Судом встановлено, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.12.2022 року зобов`язано ОСОБА_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у здійсненні права користування земельною ділянкою та житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення (демонтажу) за власний рахунок на земельній ділянці з кадастровим номером :03:019:0634 за цією адресою самочинно встановлених: паркану від межі сусідньої земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 до літньої кухні літ. О; споруд у дворі між літньою кухнею літ.О, житловою прибудовою літ. А1 та сараєм літ.Т, літньою кухнею літ.С та житловим будинком літ. А.

Показаннями позивачки ОСОБА_1 підтверджується, що вказані паркан та споруди були знесені в липні 2023 року. відповідачем не оспорювались вказані обставини.

Відповідно до ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає у:

1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;

4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Крім того, Верховний Суд України у постанові від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» надав більш конкретизований перелік обставин, за яких може відбуватися стягнення моральної шкоди. Він визначив, що моральна шкода також може полягати у порушенні права власності (в т.ч. інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя чи порушенні стосунків з оточуючими людьми.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Виникнення такої шкоди тісно пов`язане і з обставинами справи, і з самою особою, оскільки різні протиправні дії чи бездіяльність тягнуть за собою неоднакові негативні наслідки емоційно-психологічного характеру для різних потерпілих залежно від їхнього темпераменту, психологічних особливостей тощо. Наявність моральної шкоди є фактом конкретного випадку. Відповідно, вчинення лише протиправного діяння стосовно особи свідчить про можливість, але не обов`язковість виникнення моральної шкоди. Судова практика виходить із того, що об`єктивними обставинами, які підтверджують негативний емоційний стан особи, права якої порушені (потерпілого), є, зокрема, неможливість продовження активного суспільного життя, втрата певної роботи, вимушена зміна чи обмеження у виборі професії, погіршення або позбавлення реалізації фізичною особою своїх звичок та бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми тощо.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами,внесеними згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

ОСОБА_1 не надано суду жодного належного та допустимого доказу, що їй довелося докладати зусилля для організації свого життя після встановлення відповідачем огорожі. Не доведено, що позивачка намагалась здійснювати ремонт та утеплення зовнішньої стіни будинку, ремонт та обслуговування зовнішнього блоку кондиціонера, покрів будинку тощо.

Посилання позивача, свідків на спричинений стрес внаслідок погроз відповідача не був предметом розгляду справи, тому не оцінювались судом.

Факт незаконного встановлення паркану та споруд відповідачем ОСОБА_2 на земельній ділянці, яка знаходиться в тому числі в користуванні позивачки не є достатньою підставою для того, щоб вважати, що цим автоматично спричиняється моральна шкода позивачці. В судовому засіданні не встановлені факт наявності наслідків у вигляді шкоди, що завдається немайновим правам, свободам, законним інтересам позивачки. Усі ці обставини не були підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами, з урахуванням конкретних обставин справи та особливостей процесуального інтересу ОСОБА_1 .

Тому відсутні будь-які підстави для покладання на відповідача цивільної відповідальності за моральну шкоду.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Л.О. Варнавська