ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

30 січня 2024 року

м. Харків

справа № 2020/12635/2012

провадження № 22-ц/818/837/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого Пилипчук Н.П.,

суддів: Маміної О.В., Тичкової О.Ю.

при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження по цивільній справі за позовом Комунального підприємства "Харківводоканал" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2013 року, постановлене суддею Ященко С.О.,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2013 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківводоканал» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківводоканал», м. Харків, вул. Шевченка, 2, п/р НОМЕР_1 в АТ «Банк Золоті ворота», МФО 351931, код 03361715, заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.11.2009 року по 31.10.2012 року у сумі 854(вісімсот п`ятдесят чотири)грн. 02коп. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Комунального підприємства «Харківводоканал», м. Харків, вул. Шевченка, 2, п/р НОМЕР_1 в АТ «Банк Золоті ворота», МФО 351931, код 03361715, судовий збір у розмірі 214,60грн. В решті позову відмовлено.

На вказане судове рішення 19 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, тобто з пропуском передбаченого законом строку.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 грудня 2023 року вказану апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав, передбачених п.3 ч.2, ч. 4 ст.356 ЦПК України, ч.1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення).

На виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подав заяву, в обґрунтування своїх доводів посилався на те, що у разі якщо судом було відновлено втрачене судове провадження, то це є відновленням строків для перегляду вказаної справи. Також вказує, що багаторазова відмова апеляційним судом послугувала тому, що ним пропущено строк на апеляційне оскарження вказаного рішення.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 15 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з тим, що вказані апелянтом причини пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення визнані неповажними та надано строк для наведення інших поважних причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2013 року .

26 січня 2024 року на виконання вимог ухвали Харківського апеляційного суду від 15 січня 2024 року ОСОБА_1 надав заяву, в обґрунтування своїх доводів зазначив, що судове рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова, яким відновлено втрачене судове провадження у вказаній справі він отримав 28 листопада 2023 року , отже вважає, що ним вчасно подані документи, які свідчать про неправомірність оскаржуваного рішення.

Наведені доводи скаржника є необґрунтованими та не можуть бути підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення) апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з п.13 Перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржуване рішення було постановлене 04 лютого 2013 року, а тому, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення) останнім днем для подання апеляційної скарги на вказане рішення суду є 14 лютого 2013 року, між тим апеляційна скарга була подана до суду 19 вересня 2023 року.

Також матеріали справи свідчать про те, що відповідач ОСОБА_1 був обізнаний про розгляд справи, оскільки вже звертався з апеляційною скаргою на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2013 року (а.с. 40).

Між тим, ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2013 року апеляційна скарга ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визнана неподаною та повернута апелянтам, з підстав несплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язки сторін у справі, визначених ЦПК України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк на звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

У разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку.

Поважними причинами можуть визнаватись лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Аналіз практики ЄСПЛ свідчить про те, що у процесі прийняття рішень стосовно поновлення строків звернення до суду або оскарження судового рішення, ЄСПЛ виходить із наступного: 1) поновлення пропущеного строку звернення до суду або оскарження судового рішення є порушенням принципу правової визначеності, відтак, у кожному випадку таке поновлення має бути достатньо виправданим та обґрунтованим; 2) поновленню підлягає лише той строк, який пропущений з поважних, об`єктивних, непереборних, не залежних від волі та поведінки особи обставин; 3) оцінка поважності причин пропуску строку має здійснюватися індивідуально у кожній справі; 4) будь-які поважні причини пропуску строку не можуть розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення строку; 5) необхідно враховувати тривалість пропуску строку, а також можливі наслідки його відновлення для інших осіб.

Перелік поважних причин, які враховуються для поновлення пропущеного строку, законом не встановлено, вони визначаються у кожному конкретному випадку, виходячи з певних обставин, які мають юридичне значення.

Відповідно до положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, згідно з якою кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Німеччини» (Тeuschler v. Germany).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Цивільним процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у цивільних відносинах, а також стимулює учасників цивільного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Також необхідно зазначити, що судом досліджуються підстави для поновлення строку звернення до суду виключно з ініціативи та в межах наведених доводів особи, яка подала заяву. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У пункті 47 рішення у справі «Устименко проти України» суд зазначив, що рішення про поновлення строку на оскарження може порушити принцип правової визначеності та свобода розсуду судів при вирішенні питання про поновлення не є необмеженою. У кожному випадку суди мають встановлювати, чи виправдовують причини поновлення строку на оскарження втручання у принцип остаточності судового рішення.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа № 626/2450/14-ц).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує про те, що позивач, як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки («Каракуця проти України», 18986/06 від 16.02.2017, «Смірнова проти України», 36655/02 від 08.11.2005).

В даному випадку апелянт ОСОБА_1 із апеляційною скаргою звернувся через десять років після ухвалення судом рішення.

Із цього слідує висновок про те, що апелянт поза розумним сумнівом був обізнаний про ухвалення рішення у справі та мав достатньо часу для його оскарження в апеляційному порядку у визначений законодавством строк, однак скористався своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не продано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

В даному випадку наведені апелянтом підстави для поновлення строку визнати поважними не можна, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2013 року слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 537, 358 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 04 лютого 2013 року.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова