У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Будзан Л.Д., за участю секретаря судового засідання Соколовської А.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м. Києва звернулась позивач ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову, а саме накладення арешту на легковий автомобіль марки Volkswagen, модель Golf 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що предметом позову є поділ спільного майна подружжя, та під час перебування у шлюбі сторонами набуто транспортний засіб Volkswagen, модель Golf 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є спільною сумісною власністю сторін, та оскільки сторони перебувають у гострому конфлікті після розірвання шлюбу, існує висока ймовірність відчуження зазначеного рухомого майна на користь іншої особи.

Сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд дійшов висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності відповідно до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши заяву про забезпечення позову та додані до неї документи, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Позивач вказує про наявність реальних підстав вважати, що у зв`язку із існуванням конфлікту між сторонами, існує висока вірогідність відчуження спірного автомобіля, з метою недопущення поділу майна у встановленому законом порядку.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність вимог заяви, суд приймає до уваги те, що відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, має право вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову - це застосування судом заходів для створення можливості виконання у майбутньому рішення суду у випадках, якщо їх невжиття може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Забезпечення позову може застосовуватись лише з вказаних підстав, ці підстави є оцінними. Необгрунтоване вжиття таких заходів може привести до правових ускладнень, значно більших ніж, ті, яким вдалось би запобігти.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

Стороною позивача зазначається про те, що відповідач може відчужити на користь третіх осіб рухоме майно, яке набуте сторонами спільно під час шлюбу, що в подальшому може призвести до утруднення чи зробити неможливим виконання рішення суду, та суд вважає такі доводи такими, що заслуговують на увагу.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб, учасників процесу.

На думку суду, з урахуванням кола сторін, підстав та предмету позову, стороною позивача на даній стадії достатнім чином обґрунтовано, що невжиття даного виду забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому, а суд вважає підтвердженим факт того, що на даний час відповідачем з високою ймовірністю може бути вчинено низку дій щодо відчуження майна на користь третіх осіб.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги доведеність підстав, якими сторона позивача обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову в запропонований спосіб, суд дійшов висновку, щодо підставності поданої заяви, в зв`язку з чим в така підлягає задоволенню.

При цьому слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою ускладнення чи неможливість виконання судового рішення.

Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, який не позбавлений права клопотати про скасування заходів забезпечення позову повністю або частково у разі, якщо перестануть існувати підстави для його застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в рамках цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Накласти арешт, до вирішення спору по суті, на: легковий автомобіль марки Volkswagen, модель Golf 2015 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Роз`яснити учасникам цивільної справи, що учасник справи може подати до суду вмотивоване клопотання про скасування заходу забезпечення позову.

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову - для відома та виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження, у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Роз`яснити сторонам положення ч. 4 ст. 157 ЦПК України, відповідно до якої, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Леся БУДЗАН