Справа № 545/2328/23
Провадження № 2/545/175/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" січня 2024 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Стрюк Л.І.,

з участю секретаря Синегуб Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до анкети-заяви №б/н від 05.11.2018 АТ КБ «Приватбанк» надав позичальнику кредит, який збільшено до 28 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте відповідач належним чином не виконав зобов`язання за договором, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 36 633,70 грн, яку й просить стягнути з відповідача.

Відповідач надала відзив на позов, у якому вимоги банку визнала частково, а саме в сумі 16 552,15 грн, посилаючись на те, що додані до позову Умови та правила надання банківських послуг вона не підписувала, а також не була обізнана з умовами щодо порядку нарахування та розміру сплати комісій та відсотків за користування коштами банку та не надала своєї згоди з ними. Банком безпідставно списувалася комісія та відсотки, які умовами анкети-заяви не передбачені, а тому стягненню не підлягають.

У відповіді на відзив представник позивача посилався на те, що, підписавши заяву, банк та клієнт приєднуються та зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку Договорі банківського обслуговування в цілому. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Зазначив, що позичальнику були добре відомі і зрозумілі умови договору, оскільки як вбачається з виписки по рахунку відповідач користувався кредитними коштами (знімав кредитні кошти, частково погашав).

У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, та зазначив, що свої вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, попередньо представник надала заяву про розгляд справи без їхньої участі, позов визнала частково в сумі 16 552,15 грн.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Встановлено, що 05.11.2018 між публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (правонаступником є АТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_1 підписана анкета-заява № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.13-14). На підставі вищезазначеної анкети-заяви позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та 05.11.2018 встановив кредитний ліміт в сумі 500,00 грн., який 24.09.2021 був збільшений до 28 000,00 грн. (а.с.11, 12).

Укладений між сторонами договір складається з анкети-заяви, «Умов та правил надання банківських послуг», «Тарифів Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua.

Згідно з розрахунком, станом на 18.01.2023 за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 36 633,70 грн, з яких: 29 820,56 грн заборгованість за кредитом; 6813,14 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме - заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками за користування кредитом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статі 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

За приписами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.11.2018 містить лише анкетні дані відповідача та його контактну інформацію. При цьому анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.11.2018 не містить інших даних про умови кредитування, а саме відсутні умови про нарахування відсотків (а.с.13-14).

Окрім того, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку» не містить підпису ОСОБА_1 (а.с. 17-61).

Отже, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяги розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.11.2018, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо нарахування та сплати відсотків.

Крім цього, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним).

Таким чином, в цьому випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦПК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.11.2018 домовленості сторін про порядок нарахування та сплату відсотків за користування кредитом, надані банком Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з виписки по рахунку в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що банком в період з 01.07.2022 по 01.01.2023 проводилося списання відсотків за користування кредитом, саме: 01.01.2023 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% у розмірі 1 063,61 грн; 01.12.2022 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% - 1 029,3 грн; 01.11.2022 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% - 1 063,61 грн; 01.10.2023 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% - 1 029,3 грн; 01.09.2022 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7% - 1 063,61 грн; 01.08.2022 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7% - 1 063,61 грн; 01.07.2022 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7% - 500,1 грн.

Таким чином, банком списано відсотків на суму, що в загальному розмірі складає 6 813,14 грн та які не входять до тіла кредиту.

Отже, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками за користування кредитом 6 813,14 грн відсутні, оскільки позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді анкети-заяви не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за кредитом, суд зазначає таке.

З наданого позивачем розрахунку, за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом в розмірі 29 820,56 грн.

З виписки за договором № б/н за період 05.11.2018 20.01.2021, яка додана позивачем до позову, також вбачається, що банк до тіла кредиту безпідставно врахував списані відсотки за використання кредитного ліміту в розмірі 4445,66 грн, та збільшив тіло кредиту на цю суму, а саме: 01.06.2022 проводилося списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7% у розмірі 499,72 грн; 01.05.2022 списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 1,7% - 483,6 грн; ; 01.03.2022 - списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% - 1 847,42 грн; 01.12.2021- списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5% - 1 614,92 грн.

Суд вважає таке списання позивачем коштів по картковому рахунку відповідача безпідставним, оскільки умовами анкети-заяви від 05.11.2018 не передбачено нарахування відсотків.

Також з виписки по рахунку в якій міститься повна інформація про рух коштів на рахунку, відображення всіх операцій за кредитним договором за даними балансу, суми надходжень та їх розподілення на погашення складових заборгованостей вбачається, що станом на 26.06,2022 залишок по карті складає 29 820,56 грн, при цьому до цієї суми окрім тіла кредиту банк враховує та списує комісію, яка в загальному розмірі становить 8 822,75 грн, що умовами анкети-заяви від 05.11.2018 не передбачено.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача 16 552,15 грн (29 820,56-4445,66-8822,75) заборгованості за кредитом; в іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю.

Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України пропорційно до задоволених вимог.

Так, позивач звернувся з позовом на загальну суму 36633,70 грн; позов задоволений на суму 16 552,15 грн. Отже, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме 1 212,63 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 76, 141, 263, 265, 279 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (, адреса: м.Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д) заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.11.2018 у розмірі 16 552,15 грн, судовий збір у розмірі 1 212,63 грн, всього 17 764,78 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: Л. І. Стрюк