ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м.Суми

Справа №592/10409/23

Номер провадження 22-ц/816/200/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Філонової Ю. О.

розглянув у порядку письмового позовного провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року у складі судді Алфьорова А.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з 21 квітня 2020 року і до 05 червня 2023 року працював в Акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання Інжиніринг» (далі по тексту АТ «СМНВО Інжиніринг») на посаді головного інженера виробництва хімічного обладнання та був звільнений за власним бажанням.

Відповідач, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України при звільненні не здійснив виплати всіх сум, розмір заборгованості із заробітної плати становить 80627 грн 62 коп., що і просив стягнути з відповідача на свою користь, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26875 грн 87 коп.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 80627 грн 62 коп.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 червня 2023 року по 14 липня 2023 року у сумі 43297 грн 58 коп. з послідуючим утриманням всіх податків і обов`язкових платежів.

Стягнуто з АТ «СМНВО - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп.

Будучи незгодним із судовим рішення в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, АТ «СМНВО Інжиніринг» подало апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить рішення суду в цій частині скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені відмовити.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 13 ЦПК України вийшов за межі заявлених позовних вимог, так як позивач просив стягнути з товариства середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26875 87 коп., а судом стягнуто 43297 грн 58 коп.

Зазначає, що відзив на позовну заяву товариством було подано з недотриманням процесуального строку з поважних причин, а в оскарженому судовому рішення фактично використовується інформація, надана товариством у відзиві на позовну заяву, тому цей відзив фактично був прийнятий судом першої інстанції до уваги.

Заявник апеляційної скарги не погоджується із визначеною судом першої інстанції кількістю робочих днів з дати звільнення - 05 червня 2023 року і до дня звернення до суду з позовом 14 липня 2023 року, оскільки не було взято до уваги наказ від 31 травня 2023 року, яким встановлено на підприємстві дводенний робочий тиждень з робочими днями понеділок та вівторок. Станом на 14 липня 2023 року загальна кількість робочих днів становить 11 робочих днів, а тому розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача за цей період складає 16423 грн 22 коп.

Крім того, наголошує на тому, що затримка виплати позивачу заробітної плати виникла не з вини товариства, що підтверджується листом Торгово-промислової палати від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1, постановою прокурора Окружної прокуратури м. Суми від 14 квітня 202 року, якою визнано товариство потерпілим у кримінальному провадженні за фактом вчинення обстрілів мирного населення та цивільної інфраструктури 05 березня 2022 року, що призвело до руйнування будівель та споруд АТ «СМНВО Інжиніринг» по АДРЕСА_1 , та сертифікатами Торгово-промислової палати від 30 листопада 2022 року, 24 січня 2023 року та від 13 лютого 2023 року.

Посилаючись на те, що порушення строків виплати позивачу заробітної плати виникла внаслідок дії обставин непереборної сили військової агресії рф проти України, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», товариство звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує на те, що відповідач безпідставно не виконує свої зобов`язання щодо виплати йому заробітної плати, а судом першої інстанції було змінено розмір середнього заробітку, у зв`язку з тим, що наведений ним розрахунок є неправильним. Посилаючись на те, що з дати його звільнення минуло шість місяців, а відповідач борг із заробітної плати так і не повернув, просить змінити рішення суду в частині стягнення з відповідача на його користь розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 43297 грн 58 коп. на 259785 грн 48 коп.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року в частині стягнення заборгованості по заробітній платі сторонами не оскаржується та в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, ОСОБА_1 з 21 квітня 2020 року і до 05 червня 2023 року працював у АТ «СМНВО Інжиніринг» на посаді головного інженера виробництва хімічного обладнання (а.с. 4).

Відповідно до довідки від 21 серпня 2023 року №1607/527, за підписом головного бухгалтера АТ «СМНВО- Інжиніринг», сума заробітної плати, належної до виплати, на дату надання довідки (після відрахування ПДФО та військового збору) ОСОБА_1 складає 80627 грн 62 коп. Середньоденна заробітна плата без відрахування ПДФО та військового збору становить 1493 грн 02 коп. (а.с. 17).

Ухвалюючи рішення в оскаржуваній частині, суд першої інстанції виходив з того, що в день звільнення позивача відповідачем не було здійснено виплату всіх сум, що належать йому від підприємства в день його звільнення, а тому за період з 06 червня 2023 року по 14 липня 2023 року з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 43297 грн 58 коп.

Відповідно до положень ст. 43 Конституції України та ст. 2 КЗпП України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з вимогами статей 94, 97, 115 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати встановлюється за погодженням сторін, у відповідності до форм і систем оплати праці, норм праці, а також з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством.

Частиною 1 ст. 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу.

Статтею 116 КЗпП України передбачено, що При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.

Виплата працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні є формою матеріальної відповідальності роботодавця, яка виникає у випадку вчинення ним порушення норм трудового законодавства. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою (винагородою, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу), а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця за порушення трудових прав працівника, отже, строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Ураховуючи зазначені положення законодавства України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні за статтею 117 КЗпП України настає лише у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, передбачені у статті 116 КЗпП України. Тягар відсутності вини у вчиненні такого порушення покладається на роботодавця.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27 січня 2020 року у справі № 682/3060/16-ц (провадження №61-23170сво18).

Судом першої інстанції встановлено та не спростовується сторонами, що станом на час ухвалення оскарженого судового рішення, заборгованості по заробітній платі позивачу АТ «СМНВО- Інжиніринг», не була погашена.

Колегія суддів вважає непереконливими твердження відповідача про те, що невиплата позивачу заробітної плати відбулася за відсутності вини товариства та у зв`язку з форс-мажорними обставинами.

Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року.

Згідно зі ст. 10 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойових дій, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства.

Відповідно до ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 26 жовтня 2022 року, справа № 905/857/10, провадження № 12-56гс21, зазначила, що заробітна плата є відповідальністю в розумінні ст. 617 ЦК України, від якої роботодавець може бути звільнений внаслідок випадку або непереборної сили, а також, дійшла висновку, що: «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Із викладеного вбачається, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий у порядку та на підставі ст. 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Разом з цим, обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (ст. 82 ЦПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів.

Відповідно до положень статті 263 ЦК України непереборна сила - це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія.

Обставини непереборної сили (форс-мажорні обставини) - це обставини, що перешкоджають виконанню зобов`язань однією із сторін, незалежні від її волевиявлення і контролю, а також непереборні при вживанні всіх розумних заходів щодо їх запобігання. Визначення обставин непереборної сили наведено у статті 79 Конвенції ООН про договори міжнародної купівлі-продажу товарів (укладена у Відні 11 квітня 1980 року). Для визначення яких-небудь обставин форс-мажорними необхідно обов`язкова наявність ряду чинників: непереборність сили, що викликала ці обставини; неможливість контролювати ситуацію, впливати на неї; виникнення перешкоди не могло бути передбачено під час укладення зобов`язання.

Із урахуванням положень ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» та пункту 6.10 Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого Рішенням Президії Торгово-промислової палати України 18 грудня 2014 року № 44(5), документом, який засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), є сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), який видає Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати, вимоги до якого встановлені пунктом 6.11 Регламенту.

Наданими відповідачем сертифікатами №5900-22-1596 від 30 листопада 2022 року, №5900-23-0322 від 24 січня 2023 року та №5900-23-0741 від 13 лютого 2023 року встановлено для АТ «СМНВО Інжиніринг» існування форс мажорних обставин (обставин непереборної сили) з 24 лютого 2022 року до 13 лютого 2023 року.

Руйнування будівель та споруд АТ «СМНВО - Інжиніринг», в наслідок обстрілів рф мирного населення та цивільної інфраструктури, що відбулося 05 березня 2022 року не є достатнім доказом неможливості виконання відповідачем зобов`язання з виплати заробітної плати позивачу при його звільненні в червні 2023 року, зважаючи на те, що товариство продовжує здійснювати свою господарську діяльність.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 06 червня 2023 року і до 14 липня 2023 року включно.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Згідно з наданою довідкою АТ «СМНВО Інжиніринг», розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 на день звільнення становила 1493 грн 02 коп.

Колегія суддів вважає непереконливими твердження відповідача про те, що підлягає врахуванню наказ №46, виданий генеральним директором товариства 31 травня 2023 року, яким для всіх працівників АТ з 05 червня 2023 року встановлено дводенний робочий тиждень тривалістю 16 годин, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що позивач погодився працювати за зміненими умовами, та звільнився за власним бажанням 05 червня 2023 року.

Наведений судом першої інстанції розрахунок розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні визначений у відповідності до вимог ст. 27 Закону України «Про оплату праці» та за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, що за період з 06 червня 2023 року до 14 липня 2023 року становить 43297 грн 58 коп.

Разом з тим, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача на його користь конкретно визначений розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, що становить 26875 грн 87 коп., на що не звернув уваги суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення. Зазначений розмір середнього заробітку за порушення відповідача строків виплати позивачу заробітної плати повністю відповідає принципам розумності, пропорційності та справедливості.

Щодо вимог позивача про збільшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, заявлених у відзиві на апеляційну скаргу, то колегія суддів звертає увагу на те, що позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період, який не було охоплено оскаржуваним рішенням суду, тобто починаючи з 15 липня 2023 року.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає зміні в частині розміру присудженого до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення з 43297 грн 58 коп. до 26875 грн 87 коп., з послідуючим відрахуванням з цих сум податків та інших обов`язкових платежів.

За змістом ч.ч. 1, 9 та 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Враховуючи те, що спір виник в наслідок неправомірних дій відповідача, які виразилися в порушенні норм трудового законодавства відносно позивача, понесені відповідачем судові витрати за апеляційне оскарження рішення суду належить покласти саме на відповідача та підстав для їх розподілу між сторонами не вбачається.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 вересня 2023 року змінити в частині розміру присудженого до стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 06 червня 2023 року до 14 липня 2023 року в сумі 26875 гривень 87 копійок, з послідуючим відрахуванням з цих сум податків та інших обов`язкових платежів.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

Ю. О. Філонова