Номер провадження: 22-ц/813/1901/24
Справа № 501/105/23
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д.В.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Заїкіна А.П., Таварткіладзе О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, на рішення Іллічівського міського суду Одеської області, постановлене під головуванням судді Пушкарського Д.В. 13 червня 2023 року у м. Чорноморськ Одеської області, -

встановила:

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції з позовом до ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року у розмірі 46296,80 грн.; стягнути з відповідача на користь держави судовий збір та судові витрати на користь позивача ОСОБА_2 в розмірі 10000,00 грн.

Свої вимоги ОСОБА_2 мотивувала тим, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2019 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 10 червня 2021 року, було збільшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача, та вирішено стягувати щомісячно з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 5500,00 грн., починаючи з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_1 не сплачував своєчасно аліменти на утримання дитини згідно рішення суду, у зв`язку із чим виникла заборгованість по аліментам, яка, згідно наданого до суду державним виконавцем Савранського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області розрахунку, станом на 27 грудня 2022 року складала 54181,72 грн.

Позивач вважала, що заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, що дає їй право звернутись до суду з позовом про стягнення з нього неустойки (пені) за своєчасно несплачені аліменти, у зв`язку з чим позивач і звернулась до суду з вказаним позовом.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року, в сумі 46296,80 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

В частині вимог про стягнення судових витрат в розмірі 10000 грн. - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просив змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваної пені з 46296,80 грн. до 12886,23 грн., в іншій частині рішення залишити без змін.

Апеляційна скарга мотивована тим, що заборгованість по аліментам утворилася з незалежних від відповідача причин, оскільки відрахування проводить підприємство, на якому працює ОСОБА_1 . На підставі викладеного позов про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року підлягає задоволенню частково, у розмірі 12886,23 грн.

09 жовтня 2023 року на адресу Одеського апеляційного суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому зазначено, що стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Твердження ОСОБА_1 про те що заборгованість по аліментам утворилася з незалежних від нього причин, так як відрахування із заробітної плати аліментів проводить підприємство не відповідають дійсності, оскільки з довідки виданої ТОВ «Київське» від 06 березня 2023 року за вих. №8 вбачається, що нарахування заробітної плати за вказаний період проводилась щомісячно, перерахування доходу, утримання з нього ПДФО та військового збору також проводилось щомісячно. При цьому, відомостей щодо відрахування із заробітної плати аліментів вказана довідка не містить.

Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2019 року у справі №501/2464/18 позов ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів було задоволено частково. Судом збільшено розмір аліментів шляхом щомісячного стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 5500,00 грн. щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-12).

Постановою Одеського апеляційного суду від 10 червня 2021 року рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 26 листопада 2019 року у справі №501/2464/18 було залишено без змін (а.с.51-60).

Постановою державного виконавця Савранського ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 10 серпня 2021 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа№501/2464/18, виданого 23 липня 2021 року Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 в розмірі 5500,00 грн. щомісячно, починаючи з 29 серпня 2018 року і до повноліття дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16).

Згідно довідки головного державного виконавця Савранського ВДВС у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), станом на 27 грудня 2022 ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складає 54181,72 грн.

При цьому колегія суддів враховує, що у вказаній довідці державним виконавцем зазначений наступний період, за який виникла заборгованість зі сплати аліментів: з дня пред`явлення виконавчого листа про стягнення аліментів до примусового виконання - 09 серпня 2021 року і до 27 грудня 2022 року.

Довідки про наявність заборгованості, складеної державним виконавцем за період несплати аліментів, вказаний у позовній заяві - з 01 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року, матеріали справи не містять.

З довідки за вих.№8 від 06 березня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 працює на підприємстві ТОВ «Київське» за основним місцем роботи на посаді продавець продовольчих товарів з 10 вересня 2021 року по теперішній час. Його заробітна плата за термін з 10 вересня 2021 року по 28 лютого 2023 року склала 82846,72 грн.(а.с.49).

Також зі вказаної довідки вбачається, що нарахування заробітної плати за вказаний період проводилось щомісячно, перерахування доходу, утримання з нього ПДФО та військового збору також проводилось щомісячно. При цьому, відомостей щодо відрахування із заробітної плати аліментів вказана довідка не містить.

Згідно ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі №6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі №6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі №6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі №6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1%.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1%.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Частиною 9 ст. 7 СК України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Колегія суддів погоджується з наданим позивачем розрахунком неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року, згідно якого, загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період складає 46296,80 грн.

Однак, при цьому судом першої інстанції не було враховано, що розмір заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період становить 41000 грн. (4000+4000+4037,70+5500+4457,06+2505,24+5500+5500+5500=41000), тобто, сума неустойки (пені), нарахована за період з 01 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року у розмірі 46296,80 грн., перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами за цей період - 41000 грн.

Встановивши, що розмір неустойки (пені) за спірний період перевищує сукупний розмір заборгованості за аліментами, врахувавши загальні засади справедливості та розумності регулювання сімейних відносин, колегія суддів доходить висновку щодо необхідності застосування положення статті 196 СК України та стягнення ОСОБА_1 пені у розмірі 41000 грн.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) зазначено, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Тобто відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України.

Водночас стягнення пені, передбаченої абз. 1 ч. 1 ст. 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти.

Колегія суддів враховує, що ОСОБА_1 достеменно відомо про наявність у нього зобов`язань щодо щомісячної сплати аліментів в сумі 5500 грн. на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Також матеріали справи не містять доказів того, що апелянт звертався до суду із позовом про зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною свого матеріального стану.

Тобто, вказані обставини є доказом того, що ОСОБА_1 погоджується та визнає свій обов`язок зі сплати аліментів на утримання доньки у вказаному вище розмірі.

Безпідставними при цьому є доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 про те, що заборгованість по аліментам утворилася з незалежних від відповідача причин, оскільки відрахування проводить підприємство, на якому працює останній, оскільки жодного доказу вини підприємства у несплаті аліментів апелянтом не надано.

Розрахунок пені, наведений у апеляційній скарзі представником ОСОБА_1 , не відповідає порядку складення такого розрахунку, визначеному Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі №333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18).

Враховуючи дані обставини, надані сторонами докази, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість заявлених позовних вимог в частині стягнення пені за прострочення сплати аліментів, однак зазначає, що судом помилково визначено розмір такої пені в сумі 46296,80 грн., оскільки з наявних у матеріалах справи доказів вбачається, що її розмір становить 41000 грн.

Щодо вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів враховує, що рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржувалось, у зв`язку із чим перегляду в апеляційному порядку не підлягає

При викладених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не у повному обсязі визначився з характером спірних правовідносин, частково неправильно застосував норми матеріального права, у зв`язку із чим резолютивна частина рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2023 року підлягає зміні в частині визначення суми неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, яка підлягає стягненню з відповідача. В іншій частині судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Резолютивну частину рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 13 червня 2023 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2022 року по 29 грудня 2022 року, в сумі 41000 гривень.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 18 січня 2024 року.

Судді Одеського

апеляційного суду С.О. Погорєлова

А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе