У Х В А Л А

Іменем України

23 січня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі: головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача), суддів: Мацунича М.В. і Кожух О.А., з участю секретаря Савинець В.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ламбруха Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 05 липня 2023 року (у складі судді Малюка В.М.) за заявою ОСОБА_2 , про забезпечення позову, до подачі позовної заяви до ОСОБА_1 , про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю, виділення частки в натурі, визнання права власності та стягнення грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову в липні 2023 р.

Просив застосувати наступні заходи забезпечення позову:

-накласти арешт на будинок із належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_1 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею фізичним та/або юридичним особам (всім іншим особам) здавати в оренду та/або надавати в безоплатне користування будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_1 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею юридичним та фізичним особам (всім іншим особам) проводити які-небудь підготовчі, будівельні та ремонтні роботи (реконструкцію, переобладнання та/або знесення) в будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 ;

-заборонити уповноваженим державним і комунальним органам та установам видавати або ж реєструвати які-небудь документи дозвільного характеру та/або правовстановлюючого характеру на будинок, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_1 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею юридичним та фізичним особам (всім іншим особам) вчиняти дії, спрямовані на виселення ОСОБА_2 та членів його сім`ї з будинку, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ;

-заборонити ОСОБА_1 та/або будь-яким іншим уповноваженим нею юридичним та фізичним особам (всім іншим особам) вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження ОСОБА_2 та його дружини ОСОБА_3 у фізичному доступі до будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

На обґрунтування заяви вказав, що він має намір звернутися до суду з наступними позовними вимогами: - визнання будинку за адресою АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2 ; - виділення частки в натурі з будинку за адресою АДРЕСА_1 , та визнання права власності на неї за ОСОБА_1 ; - виділення частки в натурі з будинку за адресою АДРЕСА_1 , та визнання права власності на неї за ОСОБА_2 ; - стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 трьох мільйонів грн., у якості компенсації витрат, понесених на ремонт і облаштування будинку за адресою АДРЕСА_1 , та належного до нього дворогосподарства.

24.07.2020 р. між ОСОБА_1 (дарувальник) і ОСОБА_2 (обдарований) укладено договір дарування, згідно з яким у власність обдаровуваного перейшов житловий будинок АДРЕСА_2 .

Згідно з п. 1.2, 1.3 договору дарування від 24.07.2020 року нерухоме майно житловий будинок, з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, вказаний під літ. «А», складається з: 3 (трьох) житлових кімнат, житловою площею 57.8 кв. м., загальною площею 164.2 кв. м., з належними до нього господарськими будівлями і спорудами: вхід в підвал літ. «а», гараж літ. «б», літня кухня літ. «в», сарай літ. «г», вбиральня літ. «д», огорожа. «№» споруди 1.

Так, у липні 2022 р. ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору дарування будинку від 24.07.2020 недійсним.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06.02.2023 у справі № 308/8309/22 у задоволенні вказаного позову відмовлено.

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 27.06.2023 у справі № 308/8309/22 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено та визнано недійсним договір дарування житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , укладений 24.07.2020 р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований приватним нотаріусом Ужгородського нотаріального округу Форкош М.М. за №515.

Указана постанова суду апеляційної інстанції з урахуванням положень ст. 385 ЦПК України набрала законної сили з дня її прийняття 27.06.2023.

У зв`язку з цим ОСОБА_2 на даний час по суті позбавлено права власності на будинок в АДРЕСА_1 , а тому заявник змушений захищати свої майнові права на вказаний будинок та вкладені в нього кошти.

Заявник вказує, що в сукупності ним було витрачено біля трьох мільйонів гривень для ремонту й облаштування вказаного будинку та дворогосподарства в цілому.

ОСОБА_1 вправі зареєструвати за собою на праві приватної власності будинок і розпоряджатися ним на власний розсуд, зокрема ОСОБА_1 може: здати його в оренду або безоплатне користування іншим особам; вчиняти будь-які дії спрямовані на вселення до нього нових мешканців (житло-наймачів); відчужувати його як оплатно, так і безоплатно на користь інших осіб; проводити будь-які підготовчі, будівельні та ремонтні роботи (реконструкцію, переобладнання та/або знесення) в будинку; вчиняти будь-які дії, спрямовані на виселення ОСОБА_2 з дружиною ОСОБА_3 , які у вказаному будинку проживають на даний час, вчиняти будь-які дії, спрямовані на обмеження його в фізичному доступі до будинку, з належними до нього господарськими будівлями і спорудами.

Невжиття указаних заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення в даній справі у випадку задоволення позовних вимог.

ОСОБА_1 має реальну змогу відчужити спірний будинок.

Відчуження відповідачем вказаного будинку іншим особам, призведе до необхідності залучення у справу нових співвідповідачів та відповідно затягування розгляду справи.

Так само, ОСОБА_1 не позбавлена можливості як власниця здавати спірний будинок в оренду чи безоплатне користування. У цьому випадку остання буде вчиняти дії, спрямовані на вселення туди нових мешканців (житло-наймачів).

Зокрема, відповідачка може умисно ініціювати проведення в будинку підготовчих, будівельних та/або ремонтних робіт (реконструкцію, переобладнання та/або знесення), що також може порушити права заявника, зокрема унеможливити проживання там.

Вважає, що наведені дії зі сторони ОСОБА_1 , у свою чергу, призведуть до порушення його житлових прав, оскільки він правомірно проживає у вказаному будинку все життя і при цьому іншого житла не має.

Ухвалою судді Закарпатського апеляційного суду від 05 липня 2023 р. заяву задоволено частково. Накладено арешт на будинок із належними до нього господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 (із забороною розпорядження ним (здійснення реєстраційних дій, відчуження). У решті вимог заяви про забезпечення позову відмовлено.

Суд виходив із того, що заява ОСОБА_2 про забезпечення позову в частині накладення арешту на спірне домоволодіння є обґрунтованою.

Адвокат Ламбрух О.С., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу на вказане судове рішення і просив скасувати цю ухвалу, а в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити. Доводить про порушення норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що заявляючи про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, заявник не навів обставин і не подав належних доказів, із якими законодавство пов`язує необхідність для їх вжиття.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Доводи заперечення зводяться до безпідставності доводів апеляційної скарги та законності ухвали суду першої інстанції.

23 січня 2024 р. до Закарпатського апеляційного суду від адвоката Марини В.Г. в інтересах ОСОБА_2 надійшла заява про закриття апеляційного провадження. При цьому, заявник посилається на п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Указує, що предмет спору в цій справі відсутній, оскільки єдиним, одноосібним власником будинку, на який було накладено арешт, і який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 . Також указує, що ОСОБА_1 померла.

Дослідивши клопотання представника апелянта, матеріали цивільної справи, апеляційний суд дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково, апеляційне провадження підлягає закриттю, виходячи з наступного.

Стосовно посилання ОСОБА_2 на п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України як на підставу для закриття провадження у цій справі, колегія суддів зауважує наступне.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття юридичного спору має тлумачитися широко, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Із урахуванням цього, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

У цих спірних правовідносинах не йшла мова про вирішення справи по суті, в апеляційному порядку переглядалася ухвала про забезпечення позову до подачі такого позову, тобто на момент подачі заяви про забезпечення позову не було справи, як такої, тому в суду не має підстав для закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Натомість колегія суддів вбачає підстави для закриття провадження у справі на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України, із таких підстав.

Відповідно до ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Таким чином, процесуальне правонаступництво настає в таких випадках: 1) у разі смерті фізичної особи чи припинення юридичної особи; 2) заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні; 3) в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

Правонаступництвом у матеріальних правовідносинах є перехід прав або обов`язків їх учасника до іншої особи внаслідок певних юридичних фактів, у результаті яких один з учасників правовідносин вибуває з них і замінюється іншою особою.

До заяви про закриття провадження у справі ОСОБА_2 подано копію свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Відповідно до п. 7 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва. Відповідно до ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Правовідносини, з приводу яких виник спір у цій справі, не допускають правонаступництва, так як судом не розглядався спір по суті, а лише вирішувалося питання про наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову до подачі позову.

У контексті наведеного апеляційний суд вважає можливим закрити провадження за апеляційною скаргою адвоката Ламбруха О.С. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 05 липня 2023 р.

Керуючись ст.ст. 255, 258-261, 362, 381 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

1.Клопотання адвоката Марини Віктора Георгійовича в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

2.Провадження за апеляційною скаргою адвоката Ламбруха Олександра Сергійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу судді Ужгородського міськрайонного суду від 05 липня 2023 року (у складі судді Малюка В.М.) за заявою ОСОБА_2 , про забезпечення позову, до подачі позовної заяви до ОСОБА_1 , про визнання будинковолодіння спільною сумісною власністю, виділення частки в натурі, визнання права власності та стягнення грошових коштів, закрити.

3.Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та протягом тридцяти днів із дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

4.Повне судове рішення складено 08 лютого 2024 р.

Судді: