ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

24 січня 2024 року

м. Харків

справа № 638/9363/23

провадження № 22-ц/818/357/24

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого - Пилипчук Н.П.,

суддів колегії Маміної О.В. Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря - Носової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харків цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області про зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року, постановлене суддею Агаповим Р.О.

В С Т А Н О В И В :

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова до Головного управління пенсійного фонду у Харківській області про зобов`язання нарахувати оа виплатити недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_2 з 01.07.2014 по 19.02.2021.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилась спадщина - право на недотриману пенсію за період з 01.07.2014 по 19.02.2021. 25.08.2021 приватним нотаріусом заведена спадкова справа.

У відповідь на нотаріальний запит відповідач повідомив, що сума недоотриманої пенсії за життя спадкодавця ОСОБА_2 складає 307 026,63грн., яку обраховано з урахуванням трирічного строку з моменту звернення за період з 24.12.2018 по 19.03.2021.

Позивач вказує, що на неодноразові запити, відповідач відмовляє у наданні інформації про дійсний розмір недоотриманої пенсії.

У зв`язку з тим, що сума недоотриманої пенсії за життя ОСОБА_2 є спірною, позивач звернувся до суду.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити нарахування та виплату спадкоємцю ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) недоотриману спадщину у вигляді недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01.07.2014 по 19.02.2021. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору 1073,60 грн.

В апеляційній скарзі представник Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058- IV, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 зазначеного закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене заяву про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, члени сім`ї померлого можуть подати протягом 6 місяців від дня смерті пенсіонера повинні надати свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника. Звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 не звертався до управління із заявою про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера ОСОБА_2 , свідоцтво про право на спадщину до головного управління не подавалося. Зазначає, що 16.11.2021 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області звернулася громадянка ОСОБА_3 з заявою на отримання допомоги на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 . Розпорядженням відділу з питань перерахунків пенсій ОСОБА_2 проведено перерахунки пенсії індивідуально масовий (у зв`язку зі зміною прожиткового мінімуму) з 01,10.2017 та індексацію заробітку 2021 року для виплати допомоги на поховання. В листопаді 2021 ОСОБА_3 було видано допомогу на поховання померлого пенсіонера ОСОБА_2 . В період з липня 2014 року по момент смерті ОСОБА_2 до головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з заявою про поновлення виплати пенсії не звертався, у зв`язку з чим пенсія ОСОБА_2 в головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області не нараховувалася та не виплачувалася. Вказує, що сума недоотриманої пенсії визначена з урахуванням ст. 46, 52 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та складає 307026 грн. 63 коп. (триста сім тисяч двадцять шість грн. 63 коп.). Одночасно повідомлено, що вищевказана сума зміниться в сторону зменшення в залежності від дати звернення спадкоємця за недоотриманою пенсією. Верховний Суд у постанові від 24.04.2018 по справі № 646/6250/17 зазначив, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримував своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання недоотриманої пенсії після смерті батька відповідачем порушено і підлягає судовому захисту, у позивача відсутня інша можливість захистити порушене право.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Донецьк помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 12.08.2021.

ОСОБА_2 є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про народження заявника (серія НОМЕР_3 ).

ОСОБА_1 у встановлений законом строк подав заяву про вступ у спадщину після смерті ОСОБА_2 . 25.08.2021 приватним нотаріусом Гончаренко Н.Ю. була заведена спадкова справа № 66132710.

На запит приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Харківської області Гончаренко Н.Ю. від 24.11.2021 №593/02-14 відповідачем повідомлено, що сума недоотриманої пенсії, визначена з урахуванням ст..46,52 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» складає 307 026,63грн.

Приватним нотаріусом, з огляду на те, що сума недоотриманої пенсії за життя спадкодавця, яка повідомлена пенсійним фондом, обрахована за три останні роки до звернення, а зі слів позивача, цей строк є більшим ніж вказаний термін, у видачі свідоцтва відмовлено.

Як зазначено відповідачем у відзиві на позовну заяву, в період з липня 2014 до моменту смерті ОСОБА_2 , до ГУ ПФУ в Харківській області з заявою про поновлення виплати пенсії не звертався, відповідні документи, що підтверджують фактичне місце проживання не надав, у зв`язку з чим пенсія ОСОБА_2 , не нараховувалась та не виплачувалась.

Статтею 24 Конституції України встановлено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Згідно з частинами 1,3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 р. №22-1 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 р. за №1566/11846, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії.

Згідно з абзацом 4 п. 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 2.26. Порядку №22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або у разі, якщо вони не звернулися за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

З системного аналізу норми ч. ч. 1, 3 ст. 52 Закону і п. п. 1.5., 1.7., 2.26 Порядку №22-1 видно, що процедура отримання пенсії, що належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення до органів пенсійного фонду у тому разі, якщо члени сім`ї померлого проживали разом із ним на момент смерті (що може підтверджуватися, наприклад, загальною реєстрацією місця проживання в паспорті). Тоді суми пенсії, які належали пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, можна отримати через територіальне управління пенсійного фонду (за місцем перебування пенсійної справи).

Для цього необхідно звернутися з відповідною заявою в управління Пенсійного Фонду України, де померлий перебував на обліку.

Такий порядок стосується тих, хто проживав на момент смерті з померлим.

Разом із тим, якщо члени сім`ї померлого з ним не проживали, то необхідно звертатися до нотаріуса і отримувати пенсію в порядку спадкування, адже на підставі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними в зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При цьому, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на час смерті останнього, проживали за різними адресами.

При цьому ОСОБА_1 прийняв спадщину у встановлений законом порядок та строки.

За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Такий особливий випадок встановлено статтею 91 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людей, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів.

Тому спадкоємець може звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заводиться спадкова справа. Після вступу в спадщину на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на підконтрольній території, спадкоємець має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю.

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки.

Отже, ОСОБА_1 (син спадкодавця) у відповідності до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом, який у встановлений законом строк звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

З огляду на вищевикладені обставини і правила отримання у спадок недоотриманої пенсії, позивач з дотриманням вимог закону звернувся до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину і отримання пенсії у порядку спадкування, але не зміг отримати свідоцтво про спадщину за об`єктивних обставин, які не залежать від його волі, що не позбавляє його права на спадщину.

Посилання відповідача у відзиві, що померлий за життя не виявив бажання поновити йому пенсію та не звертався з відповідною заявою до відповідача і пенсія не отримана з вини пенсіонера, не заслуговують на увагу з огляду на вищенаведене.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Як зазначає відповідач, у період з липня 2014 до моменту смерті ОСОБА_2 нарахування та виплати пенсії останньому не проводилось.

З відповіді ГУ ПФУ у Харківській області від 31.12.2021 року вбачається, що ОСОБА_2 є внутрішньо переміщеною особою, який був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (абзац 1 частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави зробити висновок, що посилання у апеляційній скарзі Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на те, що померлий ОСОБА_2 за життя не виявив бажання поновити виплату пенсії, яку було призупинено, є безпідставними, оскільки незвернення особи, яка є внутрішньо переміщеною, про поновлення виплати пенсії не є підставою для її невиплати.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 227/2802/16-ц (провадження № 61-6270св18), від 17 грудня 2018 року у справі № 243/5697/16-ц (провадження № 61-34175св18), від 22 липня 2019 року у справі № 418/2434/18 (провадження № 61-10590св19), від 21 вересня 2020 року у справі № 428/2426/18 (провадження 61-7829св19), від 22 вересня 2020 року у справі № 408/9430/18-ц (провадження № 61-18830св19), що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Отже, за таких обставин колегія суддів приходить до висновків про те, що суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що наведені обставини дають підстави для висновку, що апеляційна скарга є необґрунтованою у зв`язку з чим підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін із підстав, передбачених 375 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Головного управління пенсійного фонду України у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 30 січня 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.В. Маміна

О.Ю. Тичкова