Справа № 149/2475/23
Номер рядка звіту 60
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.02.2024 м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Олійника І. В.

за участі секретаря Янюк А. Й.

сторін:

позивача - ОСОБА_1 , його представника адвоката Липня С. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хмільницької територіальної громади про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із цивільним позовом до Хмільницької територіальної громади про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , після смерті котрого залишилася спадщина, яку прийняла його дружина - ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , після смерті котрої залишилося спадкове майно, яке вона заповіла позивачу. Позивач зазначає, що він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , однак у видачі свідоцтва по право на спадщину, а саме на житловий будинок відмовлено, оскільки згідно із правовстановлюючим документом даний житловий будинок належить колгоспному двору. За таких обставин позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 14.08.2023 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою суду від 17.10.2023 витребувано докази, а також продовжено підготовче провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою суду від 14.11.2023 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач, представник позивача у судовому засіданні підтримали пред`явлений позов та просили задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, судові витрати просить залишити за позивачем, оскільки права та інтереси позивача відповідачем не порушено.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку.

Фактичні обставини

Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить колгоспному двору, членами котрого є ОСОБА_2 , він же голова колгоспного двору, а також ОСОБА_3 , інші члени колгоспного двору відсутні (а.с. 11-12, 14, 18-24).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області помер батько позивача ОСОБА_2 (а.с. 15, 16).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 , відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняла його дружина - ОСОБА_3 , спадкова справа не заводилася (а.с. 13, 118).

ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Широка Гребля Хмільницького району Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті котрої, за заявою позивача, заведено спадкову справу та видано позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна (а.с. 17, 72-75, 84-153).

Постановою державного нотаріуса Хмільницької державної нотаріальної контори ЦМУ МЮ (м. Київ) № 252/02-31 від 24.06.2023 (а.с. 9-10) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 .

Відмовляючи у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус дійшла висновку, що правовстановлюючий документ вказує на те, що житловий будинок належить колгоспному двору.

Позиція суду

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 7 Конституції СРСР 1936 колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Згідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 "Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів", визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі - Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі - Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно із п. 9 Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Згідно із п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.ст. 120, 123 ЦК України 1963 року, чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Тобто усі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 24 червня 1983 року № 4 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", та в підпункті г) пункту 6 постанови від 22 грудня 1995 року № 20 "Про судову практику у справах права приватної власності", правила ст. 563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підстав до 1 липня 1990 року. У разі смерті члена колгоспного двору після 30 червня 1990 року спадщина на відповідну частку майна колгоспного двору відкривається після смерті кожного з його колишніх членів.

Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, зокрема те, що вищевказаний житловий будинок належав колгоспному двору, головою цього двору був батько позивача, спадщину після якого прийняла мати позивача, після смерті котрої позивач прийняв спадщину, а представник відповідача визнає позов, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Щодо розподілу судових витрат між сторонами

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги те, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідності до ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142, ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат - судового збору у розмірі 536,80 грн, а також про компенсацію іншої частини судових витрат - судового збору в розмірі 536,80 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 206, 263-265, 273, 353, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає по АДРЕСА_2 ), у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ), право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Хмільницької територіальної громади (, вул. Столярчука, 10 м. Хмільник Вінницької області) судовий збір в розмірі 536,80 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 29.02.2024.

Суддя Ігор ОЛІЙНИК