ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/480/23 Номер провадження 22-ц/814/1297/24Головуючий у 1-й інстанції Грошова Н.М. Доповідач ап. інст. Лобов О. А.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Лобов О.А.,

судді: Дорош А.І., Триголов В.М.

розглянув в порядку письмового провадження без виклику учасників в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2023 року (час ухвалення судового рішення не зазначений, дата виготовлення повного тексту рішення 16 жовтня 2023 року) у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

У С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом, просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги теплопостачання з врахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 34 432, 31 грн (а.с.2).

Заявлені вимоги мотивовані несплатою відповідачами вартості послуг з теплопостачання, які надані у квартиру, власниками якої вони є, внаслідок чого за період з 01.05.2017 по 01.12.2021 утворилась заборгованість у розмірі 28 080,32 грн, крім того, за період з 21.06.2017 по 01.02.2022 підприємством нараховано 3% річних у розмірі 1 893,86 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 458,13 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 24 березня 2023 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до судового засідання. (а.с.23).

У жовтні 2023 року ОСОБА_4 , представник ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», подала до суду першої інстанції заяву про залишення позовних вимог про стягнення коштів із ОСОБА_3 без розгляду (а.с.86).

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 12 жовтня 2023 року позовну заяву ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.05.2017 по 01.12.2021 в сумі 34432,31 грн в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2023 року позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.05.2017 по 01.12.2021 у розмірі 28 080,32 грн, 3% річних у сумі 1893,86 грн, інфляційні витрати у сумі 4 458,13 грн, а всього 34 432 грн 31 коп.

Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судовий збір у сумі 2 684 гривні 00 копійок - по 1 342 грн з кожного.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду та вирішення питання про відкриття провадження.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказував, що суд першої інстанції в порушення норм ст.185 ЦПК України не повернув позов позивачу, оскільки не встановив повноваження підписанта позовної заяви, а також підписанта заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог, не встановивши чи вони мають право підпису у самопредстаництві підприємства.

Суд залишив поза увагою, що долучений до позову договір про надання послуг теплопостачання від 30.07.2009 у розумінні ст.95 ЦПК України повинен був бути наданий в оригіналі або його копія, засвідчена відповідно п.5.27 Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики № 55 від 07.04.2023 «ДСТУ 4163-2003, як і додані ОСОБА_2 звичайні ксерокопії договору купівлі-продажу від 14.05.2009, витягу з Державного реєстру правочинів за № 7279090 від 14.05.2009, технічного паспорту, які не засвічені жодним чином та відсутні відомості, де знаходяться їх оригінали та докази направлення іншим учасника справи, а тому ці докази не мались взагалі прийматись до уваги. Тобто судом вирішено спір за недопустимими доказами у справі.

Позов подано 09.03.2023 за період з 01.05.2017 по 01.12.2021 у розмірі 28 080,32, 3% річних у сумі 1 893,86 грн, інфляційних втрат у сумі 4458,13 грн, а всього 34 432 грн 31 коп., тобто за період з 01.05.2017 по 09.03.2020 позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу, трьох відсотків річних та інфляційних втрат є такими, що пред`явлені зі спливом строку позовної давності, установленої нормами 257 ЦПК України.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до ч.1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору, тому позовна давність за вимогами повинна була бути обчислена судом з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Не повідомивши його про день і час слухання справи, суд фактично позбавив права на подання заяви про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення по суті спору, порушивши принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Правом подачі відзиву учасники справи не скористались.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ураховуючи, що згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформувала учасників справи шляхом оприлюднення інформації про розгляд справи на офіційному сайті Полтавського апеляційного суду.

Апеляційний суд, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав:

Відповідно п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення у разі порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 14.05.2009, власниками квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.55-57)

Відповідно відомостей про реєстрацію права власності на нерухоме майно ПП ПБТІ «Інвентаризатор» від 28.05.2009 квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 14.05.2009, форма власності приватна спільна часткова, частка кожного окремо складає 1/3 (а.с.57).

30.07.2009 між ОСОБА_2 і ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» укладено договір з теплопостачання (а.с.9).

Відповідно до п.1.1. договору теплопостачальна організація зобов`язується надавати споживачеві (наймачеві, власнику квартири та членам його сім`ї), а також іншим особам, які фактично проживають у квартирі, послуги з теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно здійснювати оплату за спожиті послуги на умовах цього договору.

Відповідно до п. 9.1, 9.2 цей договір укладається на два роки і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку, його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду (а.с.9).

ОСОБА_2 проживає та зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.17).

ОСОБА_3 проживає та зареєстрована в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.19).

Згідно повідомлення Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб від 21.03.2003 № 01-12-05.1-11/2873, місце реєстрації та проживання ОСОБА_1 - дані відсутні (а.с.18).

На виконання умов договору ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» в період з 01.15.2017 року по 01.12.2021 року надавав послуги з теплопостачання за адресою: АДРЕСА_3 , однак відповідачами плата за послуги в повному обсязі не вносилася.

За період з 01.05.2017 року по 01.12.2021 року виникла заборгованість зі сплати за послуги теплопостачання у розмірі 34 432,31 гривень.

Задовольняючи позовні вимоги ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», суд першої інстанції виходив з доведеності та обґрунтованості позовних вимог підприємства.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з такого.

Щодо повноважень представників позивача.

Повноваження представника це коло прав і обов`язків, якими він наділений і які визначені в договорі, довіреності, законі, адміністративному акті, акті органу юридичної особи.

Відповідно до частини першої ст.237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Згідно з частиною третьою ст.244 ЦК України представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Довіреність видається однією особою, тобто довірителем іншій особі (представнику), тому видача довіреності є одностороннім правочином, вона підписується тільки довірителем, а договір доручення - довірителем і повіреним.

Юридична сила довіреності не залежить від отримання згоди на її видачу з боку представника. Повноваження виникає незалежно від згоди останнього, а правильно оформлена довіреність дійсна у будь-якому разі, тому що повноваження, яке виникає у представника, не зачіпає його майнових або особистих немайнових прав. Інша річ, що здійснення цього повноваження залежить від представника, бо він сам вирішує, чи використати довіреність для здійснення діяльності на користь іншої особи (довірителя), чи відмовитися від неї.

Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.08.2022, особи які мають право вчиняти юридичні дії від імені ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» без довіреності, у тому числі підписувати договори: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.10).

Відповідно копії довіреності № 29-14 від 02.01.2023, довіреність видана начальнику служби ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сотнік І.Л. на право укладання договорів з господарської діяльності підприємства, підпису будь яких бухгалтерських, фінансових, статистичних, податкових та інших документів, пов`язаних з діяльністю підприємства, на право подання позовних заяв та їх підпису, заяв про видачу судових наказів та їх підпису… Довіреність видана строком до 31.12.2023. Підписана Олексенко О.С. (а.с.11)

Відповідно копії довіреності №29-14/27 від 02.01.2023 довіреність видана провідному юрисконсульту юридичної служби ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Посенко А.О. на право представляти інтереси підприємства в усіх судових інстанціях, приймати участь в усіх господарських, адміністративних і цивільних справах в судових загальної юрисдикції, в тому числі місцевих судах, апеляційних судах, в порядку, визначеному законодавством, на право брати участь у виконавчому провадженні з правами наданими стороні виконавчого провадження, засвідчення копій будь-яких документів, що подаються у судові, адміністративні, правоохоронні органи та до відділів державної виконавчої служби. Довіреність видана строком до 31.12.2023. Підписана ОСОБА_5 (а.с.35)

Таким чином доводи апеляційної скарги про відсутність повноважень представників позивача на підписання позову та подання будь-яких заяв є безпідставними, оскільки позовна заява підписана особою, яка діяла в інтересах підприємства, і станом на час подачі позову мала право на його підписання згідно довіреності, як і інший представник, який представляв інтереси підприємства безпосередньо в суді першої інстанції.

Щодо неповідомлення про день і час слухання справи.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою судді Ленінського районного суду м.Полтави від 24.03.2023 відкрито провадження у справі. Справу призначено до судового розгляду на 09.05.2023 на 16:30 год. (а.с.23).

У зв`язку з відсутністю відомостей про місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , на сайті «Судова влада України» розміщено оголошення про виклик в судове засідання на 09.05.2023 (а.с.25).

Слухання справи неодноразово відкладалося у зв`язку з неявкою сторін, а саме 06.06.2023 на 15:45 год. (а.с.28), 30.06.2023 на 10:30 год. (а.с38), 04.08.2023 на 09:00 год.(а.с.63), 29.08.2023 на 15:30 год. (а.с.69), 12.10.2023 на 14:30 (а.с.79)

У зв`язку з відсутністю відомостей про місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , на сайті «Судова влада України» розміщувалось оголошення про виклик в судове засідання на 06.06.2023 (а.с.33) та на 30.06.2023 (а.с.42)

Оголошень про виклик в судові засідання призначені на 04.08.2023, 29.08.2023, 12.10.2023 матеріали справи не містять.

Також, матеріали справи не містять підтверджень отримання відповідачами судових повісток про виклик в судові засідання, призначені на 09.05.2023, 06.06.2023, 30.06.2023, 04.08.2023, 29.08.2023, 12.10.2023.

Згідно з частиною другою статті 211 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про місце, дату і час судового засідання.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За змістом частини третьої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено висновок, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. […] У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). Тлумачення частини другої статті 410 ЦПК України свідчить, що: правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення; оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції; правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».

Як вбачається з наведеного вище, матеріали справи не містять відомостей про отримання ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви, а також відсутні дані про повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції порушено вимоги закону щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду, відтак наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Щодо суті спору.

За приписами ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 ЦК України визначено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

В разі належності квартири декільком особам на праві спільної сумісної або спільної часткової власності, позовні вимоги мають бути пред`явлені до кожного з них про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірах, що відповідають їх часткам у праві спільної сумісної/часткової власності на квартиру, крім тих випадків, коли між співвласниками досягнуто домовленості щодо утримання квартири і визначено уповноваженого власника квартири (постанова ВСУ від 04 листопада 2015 року у справі 6-734цс15, постанови ВС від 20 вересня 2018 року у справі № 522/7683/13-ц, від 01 вересня 2020 року у справі № 352/2163/13-ц).

Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно положень п.3 Розділу VI Прикінцевих та перехідних Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом.

Відповідно до ч.7 статті 26 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Належними і допустимими доказами у справі підтверджено, що співвласниками квартири АДРЕСА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 14 травня 2009 року є три особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , частки яких у праві власності є рівними кожному належить по 1/3 (а.с.52-62).

Документи (їх світлокопії) на підтвердження права власності на квартиру надані суду надані суду ОСОБА_2 , однією із співвласників квартири, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не навів обґрунтованих доводів, які б викликали у суду сумніви у достовірності зазначених документів (доказів).

30.07.2009 між ОСОБА_2 і ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» укладено договір з теплопостачання (а.с.9). Достовірність зазначеного доказу також не викликає сумніву у суду.

З огляду на наведені обставини і за відсутності відомостей про те, що між співвласниками існує угода щодо порядку утримання належного їм майна (квартири) слід виходити з того, що кожен із співвласників несе відповідальність за утримання спільного майна, у тому числі з оплати вартості наданих комунальних послуг, у розмірі належної йому частки у праві спільної власності.

Всупереч вимогам ст.81 ЦПК України апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів, які б спростовували правильність і розмір нарахованої суми заборгованості за послуги з теплопостачання і сум, обрахованих відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України.

У зв`язку із наведеним із ОСОБА_1 підлягає до стягнення заборгованість відповідно до розміру його частки у праві власності: 34 432,31/3 = 11 477,44 грн.

Доводи апеляційної скарги щодо застосування позовної давності спростовуються п. 10.10 договору, з якого вбачається, що підприємство та споживач дійшли згоди збільшити строк позовної давності до 10 років, та встановили, що вказаний строк застосовується до правовідносин, які виникли до укладення даного договору (а.с.9).

Договір від 30.07.2009 підписаний тільки ОСОБА_2 , проте за змістом ч.1 ст.358 ЦК України за відсутності доказів про існування певної угоди між співвласниками щодо утримання спільного майна слід виходити з того, що вона ( ОСОБА_2 ) діяла за згодою усіх співвласників.

Враховуючи те, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заявлена вимога про солідарне стягнення із співвласників заборгованості, а також те, що вимоги до співвласниці ОСОБА_3 за заявою позивача залишені без розгляду (а.с.89), рішення суду першої інстанції слід скасувати, ухваливши нове рішення про стягнення із відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_1 заборгованості за послуги з теплопостачання відповідно до розміру їхніх часток, тобто по 11 477,44 грн з кожного.

Здійснюючи розподіл судових витрат відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, апеляційний суд виходить з такого.

Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 та п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Так, з матеріалів справи вбачається, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», подаючи позовну заяву, до суду сплатив 2 684 грн судового збору (а.с.1)

Позовні вимоги підприємства задоволено на 100%, однак враховуючи частку квартири, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , з останнього слід стягнути на користь позивача 894,67 грн судового збору.

Згідно п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позовних вимог точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

ОСОБА_1 , подаючи апеляційну скаргу, сплатив 4 026 грн судового збору (а.с.103).

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та неможливість вирахувати відсоток її задоволення, а також п.36 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17 жовтня 2014 року з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 013 грн.

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Оскільки з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 894,67 грн, а з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 013 грн, то, враховуючи ч.10 ст.141 ЦПК України, з ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути різницю судових витрат, покладених на обидві сторони, в розмірі 2 013 - 894,66 = 1 118,34 грн, а також звільнити ОСОБА_1 від обов`язку сплачувати ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» частину судового збору.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити нове по суті заявлених вимог.

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (36008, п.Полтава, вул. Комарова 2а, ЗКПО 03338030, р/рахунок № НОМЕР_2 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) 11 477,44 грн боргу за надані послуги у період з 01 травня 2017 року по 01 грудень 2021 року.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_6 ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (36008, п.Полтава, вул. Комарова 2а, ЗКПО 03338030, р/рахунок № НОМЕР_2 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) 11 477,44 грн боргу за надані послуги у період з 01 травня 2017 року по 01 грудень 2021 року

Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (36008, п.Полтава, вул. Комарова 2а, ЗКПО 03338030, р/рахунок № НОМЕР_2 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) судові витрати за подачу апеляційної скарги у розмірі 1 118,34 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ; АДРЕСА_6 ) на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (36008, м.Полтава, вул. Комарова, 2а, ЗКПО 03338030, р/рахунок № НОМЕР_2 в АБ «УКРГАЗБАНК», МФО 320478) 894 гривень 67 коп витрат зі сплати судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 28 лютого 2024 року.

Головуючий суддя О.А. Лобов

Судді: А.І.Дорош

В.М.Триголов