Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі Годлюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в листопаді 2023р. звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісячно.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду ОСОБА_1 вказує, що з 20.07.2013р. перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , від якого мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 вказує, що на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею 3-річного віку.

Посилаючись на те, що відповідач є офіційно працевлаштований, та має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення останньою трьох років, просить вимоги позовної заяви задовольнити в повному обсязі.

Позивач в судове засідання не з`явилась, від її представника ОСОБА_6 07.02.2024р. надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивачки, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився. Від нього 02.02.2024р. надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги заявлені ОСОБА_1 визнав у повному обсязі. Крім того вказав, що відносно стягнення судових витрат за надання адвокатських послуг в розмірі 5000,00 грн. заперечує, оскільки останнім було перераховано на картковий рахунок адвоката позивача 3100,00 грн. на зазначені витрати, на підтвердження чого надав платіжну інструкцію від 31.10.2023р. на суму 3100,00 грн.

За таких обставин, суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Судом встановлено, що 20.07.2013р. між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 1079 (а.с. 12).

З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 , серії НОМЕР_2 (а.с. 13,14).

Відповідно акту від 04.12.2023р., затвердженого директором ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир», комісією у складі працівників ТОВ «КК «КомЕнерго-Житомир» встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстровані але проживають разом зі своєю матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія , доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що її малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, офіційно працевлаштований коштів на утримання не надає. При цьому, позивач не працює та не має такої можливості, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку.

У зв`язку з тим, що малолітня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю (позивачем), а також враховуючи, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

При вирішенні спору по суті суд приймає до уваги те, що відповідач не заперечував проти задоволення позову.

З огляду на вищезазначене, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів доходів відповідача, щомісячно.

Відносно вимоги позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Як визначено ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1 ст.137 ЦПК України).

Приписами ч.2 ст.137 ЦПК України визначено, зокрема, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).

Згідно ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були понесені фактично, а їхній розмір є обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (Див. рішення «Лавентс проти Латвії» («Affaire Lavents c. Lettonie»), заява №58442/00 § 154).

Як вбачається з поданих стороною матеріалів, між ОСОБА_1 та адвокатом Савіцькою А.О. було укладено договір від 02.11.2023р. про надання правничої допомоги у справі про стягнення аліментів на утримання дружини.

ОСОБА_1 03.07.2023р. було сплачено 5000,00 грн. за адвокатські послуги, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №б/н від 01.02.2024р.

Відповідно до детального акту виконаних робіт по наданню правової допомоги щодо справи ОСОБА_1 вбачається, що адвокат Савіцька А.О. надала наступні юридичні послуги: консультація 500,00 грн. без ПДВ; написання та подання позовної заяви 3000,00 грн. без ПДВ; представництво інтересів в суді першої інстанції та участь в судових засіданнях 1500,00 грн. без ПДВ.

За змістом частин п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Від ОСОБА_2 02.02.2023р. надійшла заява в якій останній вказав, що на картковий рахунок адвоката Данкевич З.С. ним були перераховані кошти за надання адвокатських послуг, на підтвердження чого надав копію платіжної інструкції від 31.10.2023р. на суму 3100,00 грн.

Адвокат Савіцька А.О. відповідно до заяви від 07.02.2024р. просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 1900,00 грн. (із врахуванням добровільної оплати на користь ОСОБА_1 в розмірі 3100,00 грн.), що в сумі становить 5000,00 грн.

Матеріали цивільної справи свідчать, що така не є складною, позов подано представником ОСОБА_6 , яка не приймала участі у судовому засіданні (07.02.2024р.), а подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Також суд враховує принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, їх складності та виконаної адвокатом роботи, значимості таких дій у справі.

Крім того, беручи до уваги позицію відповідача, зокрема, що останнім фактично сплачено витрати на правничу допомогу у розмірі 3100,00 грн., що також підтверджує представник позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 400,00 грн., з урахуванням добровільно перерахованих коштів ОСОБА_2 .

Судовий збір в сумі 1073,30 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з моменту подачі позову (07.11.2023р.) до досягнення дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трьох років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 400,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету України судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя В. П. Маслак

Позивач:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3

адреса: АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_3

Відповідач:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4

адреса: АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_4