Справа № 524/1146/24
Провадження № 2-з/524/4/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року суддя Автозаводського районного суду міста Кременчука Рибалка Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, до пред`явлення позовної заяви, згідно з якою просила накласти арешт та встановити заборону відчуження і вчинення реєстраційних дій на автомобіль Chevrolet Aveo SF69Y, 2007 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , державний номерний знак НОМЕР_2 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 є співвласником автомобіля Chevrolet Aveo SF69Y, державний номерний знак НОМЕР_2 , оскільки він придбаний за спільні кошти заявниці та ОСОБА_3 , які проживали однією сім`єю з 2002 року та проживають на цей час. Право власності на вказаний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_3 . Відносини сторін почали погіршуватися і позивач дізналася, що відповідач має намір продати даний автомобіль, придбаний за спільні кошти.

У майбутньому ОСОБА_2 планує подати до ОСОБА_3 позовну заяву про поділ майна подружжя, зокрема, вищенаведеного автомобіля.

Тому, невжиття відповідних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суддя приходить до висновку, що така заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та заборона іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд ураховує, що заявницею не надано доказів, які б підтверджували те, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищенаведений автомобіль, встановлення заборони його відчуження та вчинення реєстраційних дій щодо нього, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, поділ спільного майна подружжя.

Крім цього, матеріали заяви не містять будь-яких доказів про особу власника даного автомобіля та того, що відповідне майно на даний час дійсно належить саме ОСОБА_3 .

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 149-154, 259, 260 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу подається до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Рибалка