Справа № 712/7376/23
Провадження № 2/710/28/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 м. Шпола

Шполянський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Щербак О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Кисличенко Л.А.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Чигрик І.А.,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій умисними та усунення від спадкування,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , у якому просить визнати дії відповідача щодо надання нотаріусу Шполянського районного нотаріального округу Горбачу Володимиру Павловичу довідки, яка містить недостовірну інформацію, умисними та протиправними та усунути від права на спадкування ОСОБА_3 після ОСОБА_4 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 . Його батько , ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті батька на підставі його заяви приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Білоусом В.П. 04.07.2019 відкрито спадкову справу за № 04/2019. Крім позивача у терміни, передбачені ст. 1270 ЦК України ,заяву про прийняття спадщини подав ОСОБА_3 , який є його рідним братом та сином ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

За життя батько склав два заповіти на його користь. При цьому зауважив, що у другому заповіті батько розпорядився про те, що уразі смерті позивача, його майно має перейти до дружини, ОСОБА_6 . Вказаний факт свідчить про те, що його батько не бажав передавати своє майно синові, ОСОБА_3 .. Наявність двох заповітів, посвідчених у різний час, 14.03.2016 та 15.12.2017, свідчить про те, що рішення його батька щодо змісту заповіту були виваженими, продуманими та не змінювалися.

У зв`язку з наявністю заповіту відповідач претендує на обов`язкову частку у спадщині, про що зазначено у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Білоуса В.П. від 21.01.2022, відповідно до якої відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на заповідане ОСОБА_4 майно, без виділення обов`язкової частки, на яку має право ОСОБА_3 .

Його мати, ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 10.06.2022 №69171291, спадкову справу після його матері та дружини його батька заведено приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Горбачем В.П. 09.08.2016, в той же день було видано свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки його мати померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , термін для прийняття спадщини, передбачений частиною першою статті 1270 Цивільного кодексу України, закінчився 05.06.2016. Таким чином, спадкову справу відкрито 09.08.2016після спливу шести місяців, передбачених для подачі заяв про прийняття та про відмову від спадщини.

Згідно з матеріалами спадкової справи, ОСОБА_3 , особисто подав заяву про видачу свідоцтв про право на спадщину та особисто їх отримав. Будь- які довіреності у матеріалах спадкової справи відсутні. ОСОБА_3 , було надано нотаріусу довідку Лебединської сільської ради від 28.07.2016 № 1765, відповідно до якої спадкоємець ОСОБА_3 постійно проживав разом із спадкодавицею, ОСОБА_5 , за однією адресою на момент смерті спадкодавиці. Інші спадкоємці не проживали та не були зареєстровані.

Рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2023 було: встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що прийняв спадщину після смерті його дружини, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановлено факт не проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що не прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за реєстровими № №1536, 1537 від 09.08.2016, посвідчені приватним нотаріусом Звенигородського районного округу Горбачем В.П., видані ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 .

Відповідач усвідомлював та навмисно надав нотаріусу недостовірну довідку, оскільки був обізнаний про те, що не проживав разом з матір`ю, а з нею проживав на час відкриття спадщини її чоловік та їх батько. Разом з тим така інформація була відсутня у наведеній довідці. Відповідач умисно не повідомив нотаріуса про наявність спадкоємця після смерті матері їх батька. Своїми умисними діями відповідач позбавив їх батька спадкового майна після смерті дружини, сприяв зменшенню частки, яку отримав би позивач за заповітом батька.

Таким чином, відповідач перешкоджав виконанню заповіту та вчинив умисні, протиправні дії, чим сприяв збільшенню своєї частки у спадщині та змінив заповіт батька, ОСОБА_4 . Відповідно до законодавства України відповідач має право на обов?язкову частку у спадщині після смерті батька, ОСОБА_4 , проте, надавши нотаріусу довідку з недостовірною інформацією він фактично змінив заповіт, відповідно до якого його батько заповів усе своє майно ОСОБА_1 .

Ураховуючи вищезазначене, позивач вважає, що ОСОБА_3 має бути усунутий від спадкування після ОСОБА_4 .

Відповідно до ухвали Соснівського районного суду м.Черкаси від 20.07.2023 цивільну справу № 712/7376/23 направлено до Шпрлянського районного суду Черкаської області за підсудністю на підставі ч.1 ст.30, ст.31 ЦПК України.

Відповідно до ухвали Шполянського районного суду Черкаської області від 06.09.2023 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17.10.2023 до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог відповідач зазначив, що батько відповідача сам зазначив, якого змісту повинна бути довідка Лебединської сільської ради від 28.07.2016 № 1765, а відповідач надав нотаріусу довідку саме ту, яку видала секретар Лебединської сільської ради на підставі даних, зазначених ОСОБА_4 .

Наведене свідчить про відсутність умислу на вчинення протиправних дій з боку відповідача, оскільки надаючи довідку Лебединської сільської ради від 28.07.2016 №1765 приватному нотаріусу Горбачу В.П., відповідач діяв виключно з волі та за погодженням батька.

Також вказав, що у довідці Лебединської сільської ради № 1765 зазначено, що "Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб дієздатність яких обмежена у спадкодавця немає". Вказане відповідає дійсності оскільки станом на дату видачі довідки та надання її нотаріусу ні ОСОБА_1 , ні ОСОБА_4 не були малолітніми, неповнолітніми, недієздатними, а також їх дієздатність не була обмежена, інші спадкоємці відсутні. Стосовно зазначення в довідці про проживання відповідача з покійною ОСОБА_5 , як зазначалось вище - ОСОБА_4 надав вказівку секретарю сільської ради викласти довідку з таким змістом і зазначив, що син ОСОБА_7 проживав з покійною на день смерті, хоча секретар сільської ради зазначила, що повідомляла ОСОБА_4 , що зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . В свою чергу відповідач був запевнений батьком, що довідка має бути саме такого змісту, тому відповідач і не заперечував, більше того документи відповідачу передавав батько і зміст цих документів відповідач не перевіряв. ОСОБА_4 у 2016 та 2017 роках звертався до Лебединської сільської ради та до приватного нотаріуса для складення заповітів, однак заяву про видачу свідоцтва не подавав. Обставин які б заважали оформити спадщину, не існувало, він мав всі можливості оформити спадщину за бажання. ОСОБА_4 вчиняв усі необхідні дії для оформлення спадщини після його покійної дружини саме відповідачем ОСОБА_3 , сам же відповідач жодних дій не вчиняв, по довідки не звертався. ОСОБА_4 прийняв свідоме рішення не реалізовувати своє право на спадщину та уступити його старшому сину ОСОБА_8 .

Про наявність заповітів не знав та не міг знати, оскільки така інформація є нотаріальною таємницею.

Зауважив, що не вчиняв дій, які б перешкоджали ОСОБА_4 скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати його.

Відповідно до ухвали суду від 13.11.2023 задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у приватного нотаріуса Звенигородського (раніше Шполянського) районного нотаріального округу Горбача В.П. копію спадкової справи № 92/2016 від 09.08.2016 та у приватного нотаріуса Звенигородського (раніше Шполянського) районного нотаріального округу Білоуса В.П. копію спадкової справи № 04/2019 від 04.07.2019.

15.11.2023 до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якій вказано, що свідчення ОСОБА_9 , на які посилається відповідач, про отримання консультації спадкодавцем та повідомлення її про оформлення земельних ділянок на відповідача свідчать про повну відсутність у неї розуміння законних підстав переходу права власності від ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , у даному випадку. Враховуючи те, що ОСОБА_3 пропустив строк для прийняття спадщини, у судовому порядку додатковий строк на прийняття спадщини не встановлено, а ОСОБА_4 прийняв спадщину після дружини у порядку, передбаченому статтею 1268 Цивільного кодексу України (надалі - ЦКУ), шляхом постійного проживання на день відкриття спадщини. Єдиним можливим законним шляхом оформлення прав на земельні ділянки на відповідача, при наявності бажання ОСОБА_4 , було отримати свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки та продати або подарувати ОСОБА_3 . Проте, ОСОБА_4 цього не зробив, що підтверджується відсутністю будь яких нотаріально посвідчених документів.

Свідок ОСОБА_10 - староста Лебединської сільської ради, якою було підготовлено довідку, яка містить недостовірну інформацію та на підставі якої було вчинено протизаконні дії, а саме отримано свідоцтва про право на спадщину відповідачем, сама визнала у судовому засіданні те, що інформація, вказана у довідці є недостовірною, не відповідає дійсності та зазначена нею на прохання та за вказівкою. Саме неналежне виконання службових обов?язків ОСОБА_10 призвело до ситуації, яка склалася та до судового спору. Звертав увагу, що позивач заяву про прийняття спадщини після ОСОБА_5 не подавав і не мав наміру оформляти спадщину після неї. А от ОСОБА_4 , прийняв спадщину у порядку, передбаченому статтею 1268 ЦКУ, тобто шляхом постійного проживання на день смерті спадкодавиці, що підтверджено рішенням Шполянського районного суду від 13.03.2023 по справі 712/5257/22, а тому у нього виникло право на спадкове майно з часу відкриття спадщини після його дружини - ОСОБА_5 . Законодавством України не встановлено обмеження у часі щодо оформлення спадкових прав, тому ОСОБА_4 мав право оформити спадкові права у будь який час.

Зазначив, що відповідачем при розгляді іншої справи надана копія заповіту, посвідченого 14.03.2016 секретарем Лебединської сільської ради ОСОБА_10 , яку отримав незаконно, оскільки не має стосунку до нього, однак ОСОБА_10 видала йому таку копію у порушення вимог ЗУ « Про нотаріат». Таким чином, знаючи зміст заповіту, відповідач вчинив умисні, протиправні дії , надавши нотаріусу довідку з недостовірною інформацією, з метою позбавити ОСОБА_4 та позивача спадкового майна після смерті ОСОБА_5 ..

Причиною складення батьком другого заповіту була недовіра до посадових осіб сільської ради.

ОСОБА_4 був упевнений, що йому належить також і майно, яке він прийняв після смерті дружини у порядку, передбаченому ст. 1268 ЦК України. Тобто його волевиявлення полягало у тому, щоб позивач успадкував усе його майно, у тому числі і майно ОСОБА_5 ..

Відповідач усвідомлював наслідки своїх дій та розумів те, що надання нотаріусу довідки, яка містить недостовірну інформацію, а саме довідки про те, що він, відповідач, проживав на день смерті ОСОБА_5 з нею, а його батько ОСОБА_4 не проживав, призведе до того, що він отримає свідоцтва про право на спадщину, а його батько, ОСОБА_4 - ні. Саме для того, щоби його одного закликали до спадкування, та для того, щоби одноособово отримати право власності на майно, яке належало ОСОБА_5 , відповідачем і було подано довідку з таким змістом.

Відповідач своїми діями створив перешкоди, перепони та завадив батькові скласти заповіт, який повністю відповідав би його волевиявленню.

28.12.2023 судом закрито підготовче провадження, справу призначеного до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши надані докази, встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_1 ,виданого 17.08.1959 Лебединською сільською радою Шполянського району Черкаської області, батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_11 ( том 1 а.с. 16).

ОСОБА_4 та ОСОБА_11 перебували у зареєстрованому шлюбі відповідно до актового запису від 19 квітня 1955 року № 14, складеного Виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, № витягу 1 від 05 липня 2022 року ( том 1 а.с.24).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим 07.12.2015 Виконавчим комітетом Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, актовий запис № 75 ( том 1 а.с. 18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 28.05.2019 Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 226 ( том 1 а.с. 17).

Відповідно до свідоцтва № НОМЕР_4 про право приватної власності на житловий будинок ОСОБА_4 належить житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ( том 1 а.с. 12).

Із копії матеріалів спадкової справи № 92/2016 після смерті ОСОБА_5 , вбачається, що із заявою про прийняття спадщини 09.08.2016 звернувся ОСОБА_3 , в якій зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати, ОСОБА_5 , після смерті якої залишилось таке спадкове майно: земельна ділянка розміром 0,9002 га з кадастровим номером :02:001:0356; права на земельну частку ( паї) землі, яка знаходиться у колективній власності Колективного с/г підприємства «Лебедин», розміром 2,36 га. Спадщину приймає та згідно ст. ст. 1268, 1269 ЦК України просить видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Інші спадкоємці відсутні ( том 1 а.с. 27, 186).

Відповідно до довідки № 1768 від 28.07.2016, наявної в матеріалах спадкової справи, виданої сільським головою ОСОБА_12 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була прописана в АДРЕСА_1 . На час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно проживав син, ОСОБА_3 . Малолітніх, неповнолітніх, недієздатних осіб, а також осіб, дієздатність яких обмежена у спадкодавця немає. Заборони на нерухоме майно немає ( том 1 а.с. 13,191).

09.08.2016 приватним нотаріусом Шполянського нотаріального округу Горбачем В.П. видані два свідоцтва про право на спадщину на ім`я ОСОБА_3 після смерті його матері ОСОБА_5 ( том 1 а.с.204, зворот 205).

ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчений 14.03.2016 секретарем Лебединської сільської ради Шполянського району Черкаської області, відповідно якого заповідав все своє майно ОСОБА_1 ( том 1 а.с. 14).

У подальшому ОСОБА_4 склав другий заповіт, який посвідчений приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Білоусом В.П. 15.12.2017 за №2677. Відповідно до вказаного заповіту, ОСОБА_4 все належне йому майно, з чого б воно не складалось і де б воно не знаходилось і взагалі все те, на що він буде мати право і що буде належати йому на момент смерті заповів ОСОБА_1 . У разі смерті ОСОБА_1 майно заповів його дружині, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ( том 1 а.с. 15).

Із матеріалів спадкової справи № 04/2019, заведеної після смерті ОСОБА_4 , вбачається, що із заявою від 04 липня 2019 року про прийняття спадщини за заповітом звернувся його син ОСОБА_1 ( том 2 а.с.3).

Також із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернувся його син ОСОБА_3 . Заява зареєстрована 10.10.2019 (том 2 а.с.10).

Відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 21.01.2022 вих. №03/02-31, приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Черкаської області, Білоусом В.П., відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у зв`язку з тим, що із документів спадкової справи вбачається, що окрім заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за заповітом, наявна заява ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , про прийняття спадщини, як за законом так і за заповітом спадщини ОСОБА_4 , справжність підпису на якій засвідчено 09.10.2019 приватним нотаріусом Шполянського районного нотаріального округу Горбачем В.П.. ОСОБА_3 в розумінні ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку в заповіданому батьком , ОСОБА_4 , майні, так як на день смерті батька був непрацездатним ( пенсіонер за віком). Ураховуючи вищевикладене ,нотаріусом було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом без виділення обов`язкової частки, на яку має право ОСОБА_3 ( том 1 а.с. 26, том 2 а.с. 33-34).

Також в матеріалах справи наявна довідка № 450 від 02.03.2017, видана Лебединською сільською радою за підписом сільського голови ОСОБА_12 , відповідно до якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була прописана в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. З 01.01.2013 по даний час в цьому будинку разом із спадкодавцем постійно проживає та зареєстрований ОСОБА_4 ( том 1 а.с. 167).

Відповідно до довідки № 238 від 15.02.2022, виданої виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ за підписом старости старостинського округу Рудас Н.А., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживала та була прописана в АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. На день смерті ОСОБА_5 був зареєстрований чоловік ОСОБА_4 ( том 1, а.с. 168).

Відповідно до рішення Шполянського районного суду Черкаської області від 13.03.2023, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 задоволені частково, а саме :

встановлено факт постійного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день відкриття спадщини, тобто 06.12.2015;

визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , таким, що прийняв спадщину після смерті його дружини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; встановлено факт не проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , разом із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на день відкриття спадщини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , таким, що не прийняв спадщину після смерті його матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;

визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за реєстровими №№ 1536, 1537 від 09.08.2016, посвідчені приватним нотаріусом Звенигородського районного нотаріального округу Горбачем В.П. видані ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 ( том 1 а.с. 28-36).

Відповідно до звукозапису судового засіданні у справі 712/5257/22 свідок ОСОБА_13 пояснила, що довідку склала зі слів ОСОБА_4 , який просив зазначити, що на момент смерті ОСОБА_5 з нею проживав їх син ОСОБА_3 ..

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_9 від 27.02.2023 у справі № 712/5257/22, остання пояснила, що ОСОБА_4 є її братом, який говорив, що він консультувався щодо переоформлення землі, яка належала його дружині на сина ОСОБА_7 . Також говорив, що належне йому майно заповість сину ОСОБА_14 , а ОСОБА_7 мають відплатити.

Відповідно до положень ст.ст.1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1222, 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно з ст.ст.1233, 1234, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Відповідно до ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Заповідач має право у будь-який час внести до заповіту зміни. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться у порядку, встановленому цим Кодексом для посвідчення заповіту і підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з нормами ч.1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1270 ЦК України).

Відповідно до матеріалів справи позивач є спадкоємцем за заповітом померлого ОСОБА_4 .

Відповідач у силу ч.1 ст. 1241 ЦК України має право на обов`язкову частку у спадщині після померлого ОСОБА_4 .

Позивач та відповідач прийняли спадщину у порядку та строки, встановлені статтями 1269 та 1270 ЦК України.

Звертаючись до суд, позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що відповідач, надавши неправдиву довідку нотаріусу, внаслідок чого отримав спадкове майно після матері, перешкодив батькові у волевиявленні, а саме передати все своє майно, в тому числі і те, яке належало його дружині, своєму синові позивачу.

Як на правову підставу позову посилався на частину другу статті 1224 ЦК України.

Статтею 1224 ЦК України встановлено підстави усунення спадкоємців від права на спадкування.

Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ ( ч.6 ст. 1224 ЦК України).

Відповідно до положень частини другої статті 1224 ЦК України не мають права на спадкування особи, які умисно перешкоджали спадкодавцеві скласти заповіт, внести до нього зміни або скасувати заповіт і цим сприяли виникненню права на спадкування у них самих чи в інших осіб або сприяли збільшенню їхньої частки у спадщині.

Тобто положення частини другої статті 1224 ЦК України необхідно розуміти так, що підстави для усунення спадкоємця за заповітом чи за законом від права на спадкування через умисні дії, в результаті яких збільшилася їхня частка у спадщині, може виникнути лише тоді, коли така особа перешкоджала спадкодавцеві виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті.

Виходячи з аналізу цієї норми, спадкоємець, маючи корисливий умисел, вчиняє дії, результатом яких є виникнення права на спадкування або збільшення його частки у спадщині. Незважаючи на те, що частина друга цієї статті прямо не вимагає підтвердження вчинення незаконних дій спадкоємця у судовому порядку, лише судове рішення може бути легітимною підставою для встановлення факту їх умисного вчинення і, як наслідок, - про усунення спадкоємця від права на спадкування. Не можуть спадкувати ні за законом, ні за заповітом особи, які перешкоджали спадкодавцеві виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті, але за умови, що такі діяння сприяли виникненню права на спадкування у них або інших осіб або збільшенню їхньої частки у спадщині.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 24 вересня 2020 року у справі №320/2176/17-ц, від 30 серпня 2021 року у справі № 619/1534/17.

Подібні за змістом висновки викладені і у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 644/5164/16, на яку зокрема посилається і позивач. Обставини справи у вказаній справі відмінні від обставин цієї справи. Однак, слушним буде зазначити, що касаційний суд, крім іншого, зазначив таке : «Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповіт щодо свого майна не складали, вимоги позивача про усунення відповідача від права на спадкування після смерті спадкодавців згідно з частиною другою статті 1224 ЦК України, як такого, що сприяв збільшенню своєї меншої частки у спадщині всупереч закону, є безпідставними, оскільки тлумачення вказаної норми матеріального права дає підстави дійти висновку, що лише перешкоджання спадкодавцеві скласти заповіт, перешкоджання внесення до нього змін або його скасування повинно бути умисним, що в результаті сприяло б виникненню права на спадкування у осіб, які вчиняють такі дії або їхня частка у спадщині збільшилася».

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Позивачем не доведено, що відповідач, маючи на меті отримати спадкове майно або збільшити його кількість, умисно вчинено умисні (незаконні) дії, що перешкоджали померлому ОСОБА_4 виразити, змінити чи скасувати своє волевиявлення у заповіті. Тобто, не доведено вчинення дій відповідачем, які безпосередньо пов`язані із складенням, внесенням змін до заповіту, внаслідок яких часка спадкового майна ОСОБА_3 збільшилась саме за рахунок такого складення, зміни або скасування заповіту.

У матеріалах справи наявні копії двох заповітів ОСОБА_4 , чинним з яких є останній у силу ст. 1254 ЦК України, відповідно яких він виразив свою волю щодо свого майна на користь позивача.

Так, подання відповідачем нотаріусу довідки Лебединської сільської ради № 1765 від 28.07.2016, яка містила недостовірну інформацію, що встановлено судом при розгляді справи № 712/5257/22, та яка визнана судом недопустимим доказом ( що не підлягає доведенню у цій справі в порядку ч.4 ст. 82 ЦПК України), призвело до порушення спадкових прав ОСОБА_4 та позивача, як спадкоємця останнього за заповітом, оскільки нотаріусом були видані ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину щодо спадкового майна ОСОБА_5 .. Однак, порушені права ОСОБА_4 та позивача відновлені у належний спосіб , відповідно до рішення Шполянського районного суду від 13 березня 2023 року у справі № 712/5257/22, яке набрало законної сили, відповідно якого зокрема визнано ОСОБА_4 таким, що прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_5 , а свідоцтва про право на спадщину за реєстровими №№ 1536, 1537 від 09.08.2016, посвідчені нотаріусом Звенигородського нотаріального округу Горбачем В.П., видані ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 , визнані недійсними.

Посилання позивача на те, що такі дії відповідача змінили та частково скасували заповіт ОСОБА_4 , та створили перешкоди для волевиявлення спадкодавця, зводяться до не правильного трактування вказаних понять у розумінні частини другої статті 1224 ЦК України.

Таким чином, оскільки позивачем не доведено наявність підстав для усунення відповідача від спадкування після смерті його батька ОСОБА_4 , передбачених частиною другою статті 1224 ЦК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 81,76-82,263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні позову.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач : ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_6 .

Повне судове рішення складене 22.03.2024.

Суддя О.В. Щербак