Справа № 495/1131/24
№ провадження 2-о/495/82/2024
Ухвала

іменем україни

12 лютого 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Заверюха В.О., розглянувши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , місце мешкання: АДРЕСА_1 , зацікавлена особа Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, юридична адреса: вул.Приморська 1, смт.Затока, м.Білгород-Дністровський, Одеської області звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та його не проживання з 2013 року по 06.02.2024 року за його адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у даній справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.293 та ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення визначено в ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Підстави та порядок, оформлення права спадщини за заповітом та/або за законом регулюються положеннями Книги Шостої «Спадкове право» Цивільного кодексу України.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч.4 ст.315 ЦиПК України).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом 05.11.2020 (справа №335/5457/20).

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням або оспорюванням суб`єктивного права, тобто коли відсутнє порушення права, то не може бути також і спору про право цивільне. Звернення особи за судовим захистом у такому випадку зумовлюється неможливістю здійснити своє право через неможливість його довести відповідному органу (РАГСу, нотаріусу та ін.) або громадянам та на підставі її впевненості в існуванні права. Характерним для справ окремого провадження є положення, коли звернення особи до суду зумовлюється неможливістю здійснити своє право через недоведеність певної юридичної обставини, з існуванням якої закон надає особі відповідні права. Якщо у справі беруть участь заінтересовані особи, які позитивно ставляться до встановлення даного факту у суді, спір про право не може виникнути.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. (п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за №7 «Про судову практику у справах про спадкування»)

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Виходячи зі змісту поданої до суду заяви, встановлення факту не проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом зі своєю матірю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 та його не проживання з 2013 року по 06.02.2024 року за його адресою реєстрації: АДРЕСА_1 необхідно заявнику для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

З огляду на викладене, суддя приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 , зацікавлена особа Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації, не підлягає розгляду в порядку окремого провадження, оскільки вбачається спір про право, а саме виникнення у ОСОБА_1 права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , що є окремим предметом доказування, тому з метою захисту своїх порушених прав та інтересів заявник має право звернутись до місцевого загального суду, в порядку позовного провадження.

Враховуючи викладене, вважаю за необхідне відмовити у відкритті провадження у даній цивільній справі на підставі ч.4 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст.186, 259-260, ч.4 ст.315, 364 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Кароліно-Бугазька сільська рада Білгород-Дністровського району Одеської області про встановлення факту не проживання за місцем реєстрації.

Роз`яснити заявнику ОСОБА_1 , що вона має право звернутись до суду в порядку позовного провадження на загальних підставах.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі та заяву із всіма доданими до неї документами надіслати заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Заверюха В.О.