Справа № 456/19/22
Провадження № 2/456/34/2024
РІШЕННЯ

іменем України

08 січня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Марущак У.Т.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа АТ «Страхова група ТАС» (приватне) про відшкодування матеріальної, майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в :

Підстава позову (позиція позивача). 05.01.2022 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_5 на її користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 10 048 грн. 11 коп., моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн., а також упущену вигоду в розмірі 12 500,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 05.07.2021, приблизно о 14 год 00 хв. у м. Стрий по вул. Андрія Корчака, 1 Львівської області, водійка ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом марки «Fiat Punto», номерний знак НОМЕР_1 , та порушуючи вимоги п.23б, 12.1, 12.3 ПДР України, здійснила наїзд на неї, ОСОБА_1 . Згідно з постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2021 у справі №456/3493/21, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Внаслідок вказаного наїзду, вона, ОСОБА_1 отримала закриту черепно-мозкову травму, підшкірну гематому потиличної ділянки голови, забій правого плечового суглобу, забій грудного та поперекового відділів хребта, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого №4541. Також у неї погіршився зір обох очей та з`явились пллаваючі помутніння на правому оці, що підтверджується висновком офтальмолога №028/о від 03.08.2021. Окрім зазначеного ушкодження здоров`я, вона також зазнала матеріальної шкоди у виді розбитого мобільного телефона марки «Samsung А31», який унаслідок падіння та удару об асфальт перестав функціонувати. Після ДТП, у супроводі родичів, її доставили до Стрийської центральної районної лікарні, де вона перебувала в період з 05.07.2021 по 09.07.2021, після чого продовжила амбулаторне лікування вдома за призначенням лікарів. Загалом витрати на лікування становлять 9948,11 грн. Окрім того, вартість розбитого мобільного телефону марки «Samsung А31», виходячи зі звичайних цін на сьогоднішній день, становить 6000 грн. Завдану їй моральну шкоду вона оцінює в 50 000 грн, оскільки з моменту ДТП і до сьогодні зазнає фізичного болю та страждань у зв`язку з завданим їй ушкодженням здоров`я. Зокрема, порушено нормальний процес її життєдіяльності. У період із 05.07.2021 по 09.07.2021 внаслідок отриманих травм вона не могла самостійно вставати з ліжка та пересуватись. До 19.07.2021 вона перебувала вдома під постійним наглядом родичів, оскільки періодично втрачала свідомість та без їх допомоги не мала змоги харчуватись та задовольняти інші життєвонеобхідні потреби. Унаслідок погіршення зору та появи помутнінь на правому оці, вона не може розгледіти предмети на відстані та в темну пору доби, що створює значний дискомфорт та вимагає від неї додаткових зусиль. Окрім того, до сьогодні її щодня турбують болі в області потиличної ділянки голови та поперекового відділу хребта, які значно ускладнюють можливість виконання будь-яких як побутових, так і професійних обов`язків. Загалом, ситуація, яка склалась з нею, а також бездіяльність з боку відповідачки, яка відмовлялась надавати будь-яку допомогу, ставилась до неї зверхньо та зухвало, ігнорувала її прохання про мирне врегулювання спору, негативно відбилось на її нервовій системі і спричинило неабиякий психологічний стрес та хвилювання. Унаслідок отриманих ушкоджень вона втратила загальну працездатність на період з 05.07.2021 до 19.07.2021, що підтверджується листками непрацездатності АЛБ №715764 та АЛБ №912095. Крім того, через постійні запаморочення, головні болі та болі в попереку, з 19.07.2021 по 30.07.2021 вона перебувала на амбулаторному лікуванні вдома і не здійснювала жодної підприємницької діяльності. Таким чином, ураховуючи положення частини 1-3 статті 1198 ЦК України, упущену вигоду (дохід, втрачений нею, як фізичною особою-підприємцем внаслідок ушкодження здоров`я) за період з 05.07.2021 по 30.07.2021 вона оцінює в 12 500 грн. з розрахунку 150 000 грн. прибутку за минулий рік, розділених на 12 календарних місяців. Розмір річного доходу, одержаного в попередньому році, підтверджується податковою декларацією платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 .

В додаткових поясненнях до позову представник позивача - адвокат Кравець А.О. вказує на те, що внаслідок порушень ПДР України відповідачем ОСОБА_5 та здійснення транспортним засобом під її керуванням наїзду на позивача ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області, остання отримала тілесні ушкодження, які призвели до її госпіталізації та тривалої непрацездатності. Після ДТП позивач зверталася із заявою у відділ поліції з приводу наїзду на неї, оскільки отримавши тілесні травми навіть не знала про винуватця ДТП, на що отримала відповідь з Стрийського районного управління поліції лише після звернення на Урядову «гарячу лінію». У позовній заяві ціна позову, яка підлягає відшкодуванню становить 78 448 грн. 11 коп., так як матеріальна шкода у вигляді підтверджених чеками коштів, витрачених на купівлю медичних препаратів на лікування становить 9 948 грн. 11 коп., 6 000 грн. вартість розбитого мобільного телефону, 50 000 грн. спричинена моральна шкода, 12 500 грн. упущена вигода. У своєму запереченні представник відповідача посилається на те, що позивач є інвалідом ІІІ-ої групи з 2012 року по причині загального захворювання. Однак, згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААВ № 617099 від 04.08.2022 та тимчасової довідки № 316 від 16.08.2022, вже через місяць після отриманих у ДТП травм, позивачу надано інвалідність II групи безтерміново. Після ДТП позивач перебувала на листку непрацездатності 2 рази: з 05.07.2021 по 09.07.2021 стаціонарно; з 10.07.2021 по 19.07.2021 амбулаторно. Згідно обстеження зору позивача в лікаря-офтальмолога станом на 01.07.2021, гострота зору обох очей становила 0,4 н.к., а вже станом на 01.09.2022 гострота зору правого ока становить 0,01-0,08 н.к., лівого ока 0,15-0,2 н.к., тобто стрімке погіршення гостроти зору. Згідно виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 4541, ОСОБА_1 поставлено діагноз: струс головного мозку, підшкірна гематома потиличної ділянки голови, забій правого плечевого суглобу, забій грудного та поперекового відділу хребта, а також гемофтальм - крововилив у склоподібне тіло ока, що супроводжується відчутним зниженням гостроти зору і при неправильному чи несвоєчасному лікуванні може призвести до незворотних наслідків та відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Всі надані суду чеки відповідають лікарствам, які купувала позивач на лікування, спочатку перебуваючи на стаціонарному лікуванні, а згодом лікуючись амбулаторно. Щодо вартості телефону, то згідно виписки «ПриватБанк», 20.05.2020 позивачу надано кредит на покупку телефону на суму 7447 грн., а згідно чеку ТОВ «Комфі Трейд» Магазин «СОМРУ» вартість вказаного телефону становить - 6399 грн., захисного скла - 249 грн. та гарантії на 6 місяців - 60 грн., разом 7248 грн. яка була на момент покупки. Однак, враховуючи певний знос телефону, користування рік часу - позивачем заявлено меншу суму - 6 000 грн. Щодо упущеної вигоди, то позивач зареєстрована фізичною особою-підприємцем. Згідно довідки ДПС України у Львівській області - позивач у 2021 році отримала дохід в розмірі 328 800 грн. Відповідно середній місячний дохід становить - 27400 грн. Оскільки позивач перебувала на лікарняному і не могла працювати 15 днів, то сума упущеної вимоги становитиме 13 700 (заявлено 12 500 грн.). Щодо моральної шкоди то згідно копії виписки стаціонарного хворого № 4541 ОСОБА_1 отримала струс головного мозку, підшкірну гематому потиличної ділянки голови, забій правого плечевого суглобу, забій грудного та поперекового відділів хребта, що відноситься до легких тілесних ушкоджень. Травми спричинили довготривале лікування, що супроводжувалось постійним нервовим навантаженням, стресом та нестерпною біллю. Також, постійний біль, запаморочення, нервові переживання, стривоженість та дискомфорт позивач відчуває в післяопераційний період та період реабілітації. Певний період часу після завданих травм, потерпіла взагалі не могла рухатись, фактично була прикутою до ліжка та будинку. Часто проявляються емоційні спалахи, виникає дратівливість, збудливість, а тому внаслідок заподіяння шкоди здоров`ю потерпіла страждає не лише вона, але і її близькі та знайомі люди. Непокоять потерпілу постійні неврози, які проявляються тривогою, страхом та нездатність в повній мірі зосередитись на основних питання її життя та депресія. Післятравматичний період змусив потерпілу постійно приймати ліки та препарати для видужування та покращення свого здоров`я. Потерпіла з моменту заподіяння їй шкоди та по теперішній день не може виконувати фізичні навантаження та в повній мірі займатись будь-якою фізичною роботою. Крім того, потерпілою витрачено багато часу та коштів на придбання лікарських препаратів. Це при тому, що вона змушена власними силами заробляти кошти на своє проживання та лікування, оскільки сторонньої матеріальної допомоги не отримує. Така життєва ситуація приносить для потерпілої стрес, психічний розлад та зневіру у свої власні сили. Перенесені травми заставляють проводити лікування по сьогоднішній день.

В заяві про збільшення позовних вимог представник позивача - адвокат Кравець А.О. просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі - 40 936 грн. 73 коп., упущену вигоду в сумі - 13 700 грн., моральну шкоду в сумі - 100 000 грн.

В клопотанні про залучення співвідповідача представник позивача просить залучити до участі у справі № 456/19/22 в якості співвідповідача за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди Приватне Акціонерне Товариство «Страхова Група «ТАС» (приватне), адреса: пр. Перемоги, 65, м. Київ 03062.

В клопотанні про розподіл відшкодування з співвідповідачів, представник позивача просить суд поновити строк позовної давності щодо залучення в якості співвідповідача АТ СГ «ТАС» (приватне). Стягнути з АТ СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 матеріальну шкоду в розмірі - 40 936 (сорок тисяч дев`ятсот тридцять шість) гри. 73 коп. Стягнути з АТ СГ «ТАС» (приватне) код ЄДРПОУ 3011 5243 на користь ОСОБА_1 РПОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі - 2 046 (дві тисячі сорок шість) гри. 83 коп. Стягнути з ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 упущену вигоду в розмірі - 13 700 (тринадцять тисяч сімсот) грн. 00 коп.. Стягнути з ОСОБА_5 РНОКПП НОМЕР_3 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 моральну шкоду в розмірі - 97 953 (дев`яносто сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 16 коп.

Позиція відповідача. У письмових запереченнях на позов, представник відповідача - адвокат Бацик Р.Я. вказує на те, що із вступної частини позовної заяви «про відшкодування матеріальної та майнової шкоди» вбачається, що ціна позову, яка на думку позивача підлягає до відшкодування становить «78 448,11 грн.». Однак в прохальній частині позовної заяви, позивач просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду «в розмірі 10 048 (десять тисяч сорок вісім) грн. 11 коп.» моральну шкоду «у розмірі 50 000 (п`ятдесять тисяч) грн.» а також упущену вигоду «в розмірі 12 500 грн (дванадцять тисяч п`ятсот) грн.», що в загальному складає 72 548 грн.11 коп. (сімдесять дві тисячі п`ятсот сорок вісім гривень), що не відповідає ціні позову, зазначеній у вступній частині позовної заяви. А отже заявлена позивачем ціна позову не відповідає розрахунку сум заявлених позивачем в прохальній частині позову, що суперечить вимогам ст.ст. 175,176 ЦПК Україні в частині обґрунтування розрахунку сум у позовах про стягнення грошових коштів. В описові частині позову, позивач зазначили, що її витрати на лікування «становлять 9948,11 грн.», які як остання зазначила підтверджуються фіскальними чеками на дану суму. Не погоджуючись із сумою витрат на лікування позивача, сторона відповідача зокрема зверталася до лікуючого закладу, а в подальшому і до суду із клопотанням про витребування документів та інформації, яка б могла підтвердити, чи зазначені у фіскальних чеках потерпілої медикаменти призначені їй лікарем та чи придбані вони за власні кошти потерпілої. Відповідно до виписки №4541 із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 , за період лікування в КНП « Стрийська ЦРЛ» з 05.07.2021 по 09.07.2021, останній було призначено наступні ліки: «Анальгін, Дімедрол, Дексаметазон, Маніт, Фуросимід, Магнезія, Інфулган, Дексалгин, Омез». Відповідно до довідки КНП «Стрийська ЦРЛ», скерованої на адресу суду за №722 від 09.06.2022, за даний період лікування (з 05.07.2021 по 09.07.2021), ОСОБА_1 було придбано за власний кошт наступні медичні препарати: «1) Анальгін 2.0 - 1 амп., 2) Дімедрол 1,0-1 амп., 3) Маніт 200-2фл, 4)Дексаметазон 1,0- 1амп, 5)Магнія сульфат 5,0-1 амп, 6) Фуросимід 2.0 - 1 амп., 7) Інфулган саше - 9шт, 8) Омез 40мг -6 капс, 9)Система одноразова -5 шт, 10)КТ - головного мозку, 11) КТ тазу тв. Кульшових суглобів». Отже із призначених лікарем медичних препаратів, ОСОБА_1 , за власний кошт придбавала - 1)Анальгін 2.0 -1амп., 2)Дімедрол 1,0-1амп„ 3)Маніт 200-2фл, 4)Дексаметазон 1,0- 1амп, 5)Фуросимід 2.0- 1амп. 6) Інфулган саше -9шт, 7) Омез 40мг -6 капс, тобто 7 видів медичних препаратів. Згідно із копіями фіскальних чеків, долучених позивачем до позову, вбачається, що ряд із них сумнівного походження, не відповідають періоду лікування та не мають жодного відношення до лікування позивача відповідно до встановленого їй діагнозу. Отже виходячи із аналізу читабельних фіскальних чеків на лікування наданих позивачем, обґрунтована сума витрат на лікування за період перебування в КНП «Стрийська ЦРЛ» (05.07.-09.07.21) придбаних позивачем ліків за призначенням лікаря може складати 404 грн. 65 коп. Сума ліків придбаних позивачем не за призначенням лікаря (згідно довідки № 722 КНП « Стрийська ЦРЛ») може складати 64 грн. 20 коп. Звідси наведена в описовій частині позову сума витрат 9948,11 грн., є необґрунтованою позивачем та не підтвердженою фіскальними чеками на придбання ліків за призначенням лікаря, за винятком суми 404 грн. 65 коп. На переконання сторони відповідача твердження позивача про пошкодження в даній ДТП належного їй мобільного телефону є надуманими, а зокрема і сума в 6000 грн. Так зокрема як убачається з матеріалів справи №456/3493/21 про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_4 , витребуваної та долученої судом до матеріалів цивільної справи, учасник ДТП ОСОБА_1 , щодо пошкодження в ДТП належного їй телефону правоохоронним органам не повідомляла, з письмовою заявою також не зверталася. Окрім цього обставин пошкодження мобільного телефону ОСОБА_1 , в даній ДТП не було встановлено та підтверджено під час судового розгляду справи, а отже твердження позивача про пошкодження мобільного телефону саме в цій ДТП є надуманими. Окрім цього є надуманою і сама сума в 6000 грн., на яку останній нібито був пошкоджений, оскільки така необґрунтована жодними доказами, зокрема актом оцінки, огляду компетентними органами даного телефону після ДТП. Не може погодитися сторона відповідача і з доводами позивача про відшкодування упущеної вигоди « в розмірі 12 500 грн., оскільки така сума є взагалі необґрунтованою належними та допустимим доказами. Так зокрема обґрунтовуючи розмір упущеної вигоди в сумі 12 500 грн., позивач покликається на копію витягу з податкової декларації платника єдиного податку за 2020 рік. Однак позивачем не обґрунтовано та не подано до суду належних та допустимих доказів про можливий отриманий дохід в 2021 році, не надано доказів, що остання могла та повинна була отримати визначені доходи і тільки внаслідок неправомірних дій відповідача вона їх не отримала. Окрім цього позивач не надала належних документів яким видом господарської діяльності вона займається, чи станом на липень 2021 року вона взагалі займалася будь-яким видом господарської діяльності, чи отримувала будь - які доходи в цей період. Окрім цього зважаючи на те, що остання перебувала на лікарняному всього п`ять днів, то дана сума упущеної вигоди є необґрунтованою ще і з цих причин. Не підлягає до задоволення і сума моральної шкоди в розмірі 50 000 (п`ятдесять тисяч) гривень, оскільки вона також необґрунтована позивачем жодними доказами та є неспіврозмірною із можливою завданою їй шкодою і у випадку ї задоволення призведе до безпідставного збагачення позивача. Зважаючи на те, що за обставинами ДТП потерпілій не спричинено тілесних ушкоджень будь-якого ступеня тяжкості, а тільки фізичний біль, остання перебувала на лікарняному з 05 липня по 09 липня 2921 року, тобто нетривалий період часу, тому і сума моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., не є та не може бути співрозмірною для розумного задоволення потреб позивача. Окрім цього на переконання сторони відповідача позов про відшкодування матеріальних витрат на лікування та моральної шкоди не підлягає до задоволення ще і з тих підстав, що цивільно - правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 , на час ДТП була забезпечена полісом № АТ/0652686 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СГ «ТАС». Згідно ліміту відповідальності страховика страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров`ю становить 263 000 грн., а за шкоду заподіяну майну 130 000 грн. Отже в даному випадку відповідач не може нести відповідальність за відшкодування матеріальної шкоди, оскільки така відповідальність покладена на страховика, а на відповідача тільки у випадку коли розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В клопотанні про визнання відповідача неналежним відповідачем та відмову в задоволенні позову та в запереченні на клопотання представника позивача про залучення співвідповідача, представник відповідача вказує на те, що на переконання сторони відповідача в даній справі немає виключних підстав для задоволення судом клопотання представника позивача про залучення до участі у справі в якості співвідповідача Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Група «ТАС», оскільки позивач (його представник) до подання позову в справі знали про підставу залучення такого співвідповідача у справі, оскільки останнім було відомо, що автомобіль учасник ДТП, яким керувала ОСОБА_5 , був застрахований відповідно до полісу №АТ/0652686 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СГ «ТАС», зокрема виходячи із наступного. Так приписами п. 2.1 Правил дорожнього руху України, покладено обов`язок на водіїв механічних транспортних засобів мати чинний поліс про укладення договору обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. А отже виходячи із приписів даного пункту ПДР України керування ТЗ без поліса страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів тягне за собою адміністративну відповідальність особи, що керує таким ТЗ. Тобто позивач (його представник) виходячи із приписів ПДР України перед подачею позову мали усі можливості переконатися у наявності такого полісу у водія ОСОБА_5 , оскільки копія такого міститься в справі про адміністративне правопорушення. З матеріалів цивільної справи № 456/19/22, що розглядається судом, а зокрема (а.с.7) справи № 456/3493/21 про адміністративне правопорушення, що долучена до матеріалів цивільної справи, вбачається, що станом на момент ДТП, автомобіль учасник ДТП, яким керувала ОСОБА_5 , був застрахований відповідно до полісу №АТ/0652686 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СГ «ТАС», м. Київ Проспект Перемоги, 65. Відповідно до даного полісу страхова сума на одного потерпілого складає, за шкоду заподіяну життя 200 000 грн. (двісті тисяч гривень), за шкоду заподіяну майну 130 00 грн. (сто тридцять тисяч гривень). Розмір франшизи - нуль гривень. Так, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення № 456/3493/21, а.с. 22, мається електронне звернення позивача ОСОБА_1 від 26 листопада 2021 року, скероване на адресу Стрийського міськрайонного суду про надання інформації за розглядом справи про адміністративне правопорушення від 05.07.2021 за участю ОСОБА_5 . З даного електронного звернення вбачається, що позивачу відомо, що за обставинами даної ДТП, тобто ДТП учасником якої була потерпіла, складено адміністративний протокол та останньою навіть зазначається дата та вихідний номер за яким скеровано даний протокол до суду, зазначається і номер провадження у справі, а також і точна дата та час судового розгляду справи, а отже в позивач повністю володіла інформацією по справі. Окрім цього звертає увагу, що електронний запит до суду позивачем подано 26.11.2021, а з позовною заявою до суду остання звернулася 28 грудня 2021 року, а отже позивач, зважаючи на зміст позовної заяви з якої вбачається, що останній відомо про рішення суду щодо ОСОБА_5 , володіла повністю інформацією по справі, а отже останній достовірно було відомо, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_5 , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС», тобто позивач (його представник) до подання позову в справі знали про підставу залучення такого співвідповідача до справи. Зі змісту додаткових пояснень позивача на адресу суду від 23 вересня 2022 року (а.с.142), за підписом представника позивача адвоката Кравець А.О., вбачається, що позивачу та його представнику (а.с.144) достовірно було відомо, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована. 16 серпня 2023 року представником позивача, адвокатом Кравець А.О, в інтересах позивача ОСОБА_1 , було подано заяву про збільшення позовних вимог. Згідно із даною заявою представником позивача Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» було залучено до справи в якості третьої особи. Отже достовірно знаючи, що цивільно - правова відповідальність ОСОБА_5 , станом на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС», позивач та її представник, в строки визначені ЦПК України не залучили до справи в якості відповідача страховика. Так в матеріалах справи наявне клопотання представника позивача адвоката Кравець А.О. (а.с.229) від 01 серпня 2023 року на адресу суду про долучення до матеріалів справи в якості доказів відповідей з підписом заступника директора з врегулювання страхових випадків Приватного акціонерного товариств «Страхова Група «ТАС» від 16.12.2022 та 05.01.2023, з яких вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 , станом на момент ДТП була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова Група «ТАС». Однак, знову ж таки позивач та її представник у строки передбачені ЦПК України не скористалися своїм правом на залучення належного відповідача, зокрема страховика. Отже позивач та її представник, як до подачі позову, так і до подачі заяви про збільшення позовних вимог знали про підставу залучення співвідповідача до справи чи заміну неналежного відповідача. Окрім цього сторона відповідача просить суд звернути увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду висловленій в постановах від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), згідно з якою у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик. Принцип повного відшкодування шкоди, закріплений у статті 1166 ЦК України, реалізується у відносинах страхування через застосування положень статті 1194 цього Кодексу. Вказана норма передбачає, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди за загальним правилом зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно, якщо такої різниці немає та шкода покрита в повному обсязі страховою виплатою, в такому випадку будуть справі відсутні підстави для покладення відповідальності на страхувальника.

Позиція третьої особи.

Представник АТ «Страхова група ТАС» (приватне) в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Позиція сторін та їх представників в судовому засіданні.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі - 40 936 грн. 73 коп., упущену вигоду в сумі - 13 700 грн., моральну шкоду в сумі - 100 000 грн.

Представник позивача - адвокат Кравець А.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у процесуальних документах, адресованих суду, просить стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі - 40 936 грн. 73 коп., упущену вигоду в сумі - 13 700 грн., моральну шкоду в сумі - 100 000 грн.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з підстав, викладених у процесуальних документах, адресованих суду, просить в задоволенні позовних вимог відмовити та подала на адресу суду клопотання про завершення розгляду справи у її відсутності.

Представник відповідача - адвокат Бацик Р.Я. просить в задоволенні позовних вимог відмовити, з підстав, викладених у процесуальних документах, адресованих суду.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 01.02.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до підготовчого судового засідання.

24.02.2022 представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів.

24.02.2022 представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів.

25.03.2022 позивачем подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи.

18.04.2022 представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів.

23.05.2022 позивачем подано до суду клопотання про проведення судового розгляду справи у її відсутності.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.05.2022 витребувано докази із Комунального некомерційного підприємства Стрийської районної ради «Стрийська центральна районна лікарня»: історію хвороби ОСОБА_1 для огляду в судовому засіданні; інформацію: 2.1. Чи лікування пацієнта ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у КНП «Стрийська центральна районна лікарня» в період перебування на стаціонарному лікуванні, зокрема з 05 липня 2021 року по 09 липня 2021 року проводилося за державні кошти чи за кошти пацієнта ОСОБА_1 ; 2.2. Якщо лікування пацієнта ОСОБА_1 у вищевказаний період перебування на лікуванні у КНП «Стрийська центральна районна лікарня» проводилося за власний кошт пацієнта ОСОБА_1 , то вказати, які ліки, що були призначені лікарем та на яку суму були придбані ОСОБА_1 за власний кошт; 2.3. Вказати перелік ліків та медикаментів, які були призначені пацієнту ОСОБА_1 лікуючим лікарем за час перебування ОСОБА_1 на стаціонарному лікуванні у КНП «Стрийська центральна районна лікарня» в період з 05 липня 2021 року по 09 липня 2021 року. Витребувано з архіву Стрийського міськрайонного суду Львівської області справу №456/3493/21 для огляду в судовому засіданні.

16.06.2022 та 01.07.2022 на виконання ухвали суду про витребування доказів КНП «Стрийська ЦРЛ» надано письмові відповіді.

21.07.2022 представником відповідача надано письмові заперечення на позов.

21.07.2022 представником відповідача подано до суду клопотання про призначення у справі комісійної судово-медичної експертизи.

23.09.2022 представником позивача подано до суду додаткові пояснення та долучено письмові докази.

27.09.2022 позивачем подано до суду письмове клопотання про проведення у справі комісійної судово-медичної експертизи.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.09.2022 по справі призначено комісійну судово-медичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

01.11.2022, 28.11.2022 на адресу суду надійшло клопотання начальника Львівського обласного бюро судово-медичних експерти про надання додаткових письмових документів.

17.05.2023 на адресу суду повернуто матеріали цивільної справи з висновком експертизи.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22.05.2023 відновлено провадження у справі.

01.08.2023 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

16.08.2023 представником позивача подано на адресу суду заяву про збільшення позовних вимог.

31.08.2023 представником позивача подано клопотання про долучення до матеріалів справи письмових доказів.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 31.08.2023 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

02.10.2023 на адресу суду представником відповідача подано клопотання про визнання відповідача неналежним відповідачем у справі та відмову в задоволенні позову.

03.10.2023 представником позивача подано на адресу суду клопотання про залучення співвідповідача до участі в справі.

24.11.2023 представником позивача подано до суду клопотання про розподіл відшкодування з відповідачів.

04.12.2023 представником відповідача подано на адресу суду заперечення на клопотання представника позивача про залучення співвідповідача у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що справу слід вирішити в межах наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що в задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.6 ст. 81, ч.1 ст. 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини.

Згідно з копією постанови судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.08.2021, ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні адміністртивног правопорушення. передбаченого ст. 124 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850,00 грн. /Т.1 а.с.6/.

З супровідного листа від 30.11.2021 вих. №456/3493/21/20687 вбачається, що копія постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 за ст. 124 КУпАП скеровано останній на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » /Т.1 а.с.7/.

З виписки №4541 із медичної карти стаціонарного хворого КНП «Стрийська центральна районна лікарня» вбачається. що ОСОБА_1 була госпіталізована 05.07.2021 з діагнозом: ЗЧМТ, струс головного мозку, підшкірна гематома потиличної ділянки голови, забій правого плечового суглоба, забій грудного та поперекового відділів хребта /Т.1 а.с.8/.

Відповідно до консультативного висновку офтальмолога МЦ «Візекс» від 03.08.2021, ОСОБА_1 звернулася із скаргами на порушення зору обох очей, плаваючі помутніння на правому оці після ДТП 1 міс тому. За результатами обстеження встановлено діагноз правого ока: діабетична проліферативна ретинопатія, наслідки гемофтальму, помутніння скловидного тіла, ускладнена початкова катаракта; діагноз лівого ока: діабетична проліферативна ретинопатія,ускладнена початкова катаракта /а.с.9-10/.

З копій фіскальних чеків вбачається вартість лікарських засобів, придбаних ОСОБА_1 /а.с.11-15/.

З копії листка непрацездатності серії АЛБ №715764 та листка непрацездатності серії АЛБ №912095 вбачається, що ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікування з 05.07.2021 до 09.07.2021, 10.07.2021 продовжено лікування в амбулаторному режимі до 19.07.2021 /а.с.16/.

З копії податкової декларації платника єдиного податку ФОП ОСОБА_1 , вбачається, що розмір доходу ФОП ОСОБА_1 за 2020 рік становив 150 000,00 грн /а.с.17/.

Відповідно до копії виписки по картці АТ КБ «Приватбанк» від 15.12.2021, ОСОБА_1 було здійснена покупку в магазині «Comfy» на суму 7 447 грн. та здійснено перший платіж в сумі 620,00 грн /Т.1 а.с. 18/.

Відповідно до копії виписки із медичної карти, ОСОБА_1 встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, підшкірна гематома потиличної ділянки голови, забій правого плечового суглоба, забій грудного та поперекового відділів хребта /а.с.19/.

Відповідно до копії довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААБ №116245, ОСОБА_1 03.07.2012 встановлено інвалідність третьої групи загального захворювання безстроково /Т.1 а.с.20/.

Відповідно до копії пенсійного посвідчення № НОМЕР_2 , виданого 25.09.2012, ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності 3 групи загального захворювання /Т.1 а.с.20/.

Відповідно до копії довідки Дашавського старостинського округу виконавчого комітету Стрийської міської ради №1893 від 23.12.2021, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 являється жителькою та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 /Т.1 а.с.23/.

Відповідно до скерування лікаря МЦ «Євроклінік» ОСОБА_6 , ОСОБА_1 26.07.2021 проходила МРТ медичному центрі «Євроклінік» в зв`язку з цефологією неясного ґенезу, стан після ЗЧМТ /Т.1 а.с.24-26/.

Відповідно до протоколу вбачається, що 05.07.2021. під час КТ-обстеження в Діагностичному центрі спіральної комп`ютерної томографії, у ОСОБА_1 на момент обстеження обємних процесів та вогнищ змін в головному мозку не виявлено /Т.1 а.с.27/.

Відповідно до відповіді КНП Стрийської міської ради «Стрийська центральна районна лікарня №722 від 09.06.2022, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні з 05.07.2021 до 09.07.2021. За період лікування придбала за власні кошти медичні препарати та пройшла обстеження: анальгін 2.0 - 1 амп.; дімедрол 1,0 - 1 амп.; маніт 200,0 - 2 фл.; дексаметазон 1.0 - 1 амп.; магнію сульфат 5,0 - 1 амп.; фуросемід 2,0 - 1амп.; інфулган саше - 9 шт.; омез 40 мг - 6 капс.; Система одноразова - 5 шт; КТ головного мозку; КТ тазу та кульшових суглобів /Т.1 а.с.96/.

Відповідно до заключення ЛКК КНП «Стрийська центральна районна лікарня» №207 від 20.06.2022, ОСОБА_1 потребує оперативного вручання на правому оці /Т.1 а.с.100/.

Відповідно до листа КНП «Стрийська центральна районна лікарня» від 01.07.2022 №810, адміністрацією КНП «Стрийська ЦРЛ» надала медичну карту стаціонарного хворого №4541 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки смт. Дашава Стрийського району Львівської області. за період лікування в травматологічному відділенні з 05.07.2021 по 09.07.2021 /Т.1 а.с.106а/.

Відповідно до повідомлення начальника Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області від 23.08.2021 № П-116/КЦ/47/01/21, розглянуто звернення ОСОБА_1 на Урядову «гарячу лінію» щодо надання копії протоколу про адміністративне правопорушення, яке мало місце 05.07.2021 в АДРЕСА_2 та прийнято рішення подальшу перевірку припинити /Т.1 а.с.145/.

Відповідно до довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №617099 від 04.08.2022, ОСОБА_1 встановлено інвалідність 2 групи загального захворювання безтерміново /Т.1 а.с. 146/.

Відповідно до консультативного висновку офтальмолога МЦ «Візекс» від 28.06.2022, ОСОБА_1 за результатами обстеження встановлено діагноз правого ока: діабетична проліферативна ретинопатія, частковий рецидивуючий гемофтальм, дифузно-кистовидний набряк макули, стан після панретинальної фотокоагуляції, ускладнена незріла катаракта; діагноз лівого ока: діабетична проліферативна ретинопатія, дифузно-кистовидний набряк макули, стан після панретинальної фотокоагуляції, ускладнена початкова катаракта /Т.1 а.с.152/.

Відповідно до консультативного висновку офтальмолога МЦ «Візекс» від 01.09.2022 , ОСОБА_1 за результатами обстеження встановлено діагноз правого ока: діабетична проліферативна ретинопатія, дифузно-кистовидний набряк макули, стан після ЗСТВ, стан панретинальної фото коагуляції, псевдофакія; діагноз лівого ока: діабетична проліферативна ретинопатія, дифузно-кистовидний набряк макули, стан після панретинальної фотокоагуляції, ускладнена початкова катаракта /Т.1 а.с.153/.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №39007, ОСОБА_7 знаходилася на стаціонарному з 13.07.2022 по 15.07.2022 в КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» з діагнозом ускладнена катаракта /Т.1 а.с.154/.

Відповідно до квитанції ТОВ «Комфі Трейд» магазину «Comfy» від 20.05.2020, вартість телефону «Samsung Galaxy A31» - 6 399,00 грн., вартість захисного скла до телефону «Samsung Galaxy A31» - 246,00 грн. /Т.1 а.с.156/.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підпиємців, ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем /Т.1 а.с.157/.

Відповідно до довідки ГУ ДПС у Львівській області ДПС України від 11.08.2022, ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 згідно доданих податкових декларації платника єдиного податку - ФОП отримала дохід в сумі 328 800,00 грн /Т.1 а.с.158/.

Відповідно до висновку експерта комісійної судово-медичної експертизи №26 Львівського обласного бюро судово-медичної експертизи від 09.05.2023, 1.2. згідно записів медичної документації,а саме: медичних карт амбулаторного хворого. Медичної справи МСЕК громадянка ОСОБА_1 страждала розладом зору у вигляді діабетичної проліферативної ретинопатії. Пов`язаної з захворюванням цукрового діабету, на який хворіє позивач. 3. На момент проведення експертизи зір ОСОБА_1 погіршився значно у порівнянні з оглядом 01.07.2021. Згідно записів медичної карти стаціонарного хворого №4541 КНП «Стрийська ЦРЛ» громадянці ОСОБА_1 яка перебувала на стаціонарному лікуванні з 05.07.-09.07.2021 виставлено діагноз: «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку. Підшкірна гематома потиличної ділянки голови. Забій правого плечового суглоба. Забій грудного та поперекового відділів хребта». Крім цього, лікарем офтальмологом виставлено діагноз: гемофтальм правого ока. Гемофтальм - це крововилив у скловидне тіло, тобто в порожнину ока, що призводить до різкої втрати зору. Причиною гемофтальму у даному випадку могла бути травма голови отримана позивачем ОСОБА_1 05.07.2021 під час дорожньо-транспортної пригоди /Т.1 а.с.200-213/.

Відповідно до відповіді ПрАТ «Страхова група «ТАС» на адвокатський запит адвоката Кравець А.О. від 27.12.2022 вих.№1501, станом на 28.12.2022 у АТ «СГ « ТАС» (приватне) відсутні повідомлення щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.07.2021 за участю транспортного засобу, під керуванням ОСОБА_5 , яка була страхувальником транспортного засобу Fiat Punto, н.з. НОМЕР_1 , згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АР 7986398 від 30.06.2020 та АТ 652686 від 05.07.2021. Окрім того. 30.06.2022 між ОСОБА_5 та АТ «СГ «ТАС» (приватне) було укладено Договір добровільного комплексного страхування, період дії до 29.06.2021. 16.04.2021 ОСОБА_5 була учасником дорожньо-транспортної пригоди /Т.1 а.с.230/. Відповідно до відповіді ПрАТ «Страхова група «ТАС» на адвокатський запит адвоката Кравець А.О. від 05.01.2023 вих.№23, 05 липня 2021 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу «Fiat Punto», н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , було скоєно наїзд на пішохода ОСОБА_1 , в результаті чого останній були завдані тілесні ушкодження. Цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу застрахована АТ «СГ «ТАС» (приватне) відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ 652686 від 05.07.2021 р. У відповідь на звернення адвоката повідомляєно наступне: 05.07.2021 о 18:13 ОСОБА_5 зателефонувала до контакт-центру АТ «СГ «ТАС» (приватне), з приводу настання дорожньо-транспортної події. Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АТ652686 (далі Поліс) був укладений 05.07.2021, період дії якого з 00:00 год. 05.07.2021 по 23:59 год 04.07.2022 /Т.1 а.с.231/.

Відповідно до виписки епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №15111 КНП ЛОР «ЛОКЛ», ОСОБА_1 під час госпіталізації 30.05.2023 встановлено діагноз: дифузно-кистовидний набряк макули, стан після ЗСТВ, артифакція правого ока, ускладнена початкова катаракта лівого ока, діабетична проліферативна ретинопатія,стан після панретинальної фото коагуляції обох очей /Т.1 а.с.251/.

Відповідно до виписки епікризу із медичної карти стаціонарного хворого №12816 КНП ЛОР «ЛОКЛ», ОСОБА_1 під час госпіталізації 09.05.2023 встановлено діагноз: дифузно-кистовидний набряк макули, ускладнена початкова катаракта лівого ока, стан після ЗСТВ, артифакція правого ока, діабетична проліферативна ретинопатія, стан після панретинальної фото коагуляції обох очей /Т.1 а.с.252/.

Відповідно до виписного епікризу історії хвороби №290, хворої ОСОБА_1 , 1964 р.н., яка перебувала на лікуванні в ЛОДЕЦ з 17.05.2023 по 29.05.2023, заключний діагноз: Цукровий діабет, тип 2, ВІЗ, середньої важкості, в стадії декомпенсації. Дистальна діабетична полінейропатія III ст. Діабетична проліферативнй ретинопатія обох очей. Розшаровуюча катаракта обох очей. Макулопатія ОН. . Діабетична хвороба нирок, III ст. Дисметаболічна та дисциркуляторна гіпертонічна енцефалопатія І ст. ІХС. Атеросклеротичний кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ТІ ст., 2 стадія дуже високого КВР СН І. Обмінна гепатопатія /Т.1 а.с.253/.

Вирішуючи позовні вимоги, судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Згідно з частиною 1 статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (частини перша та друга статті 1166 ЦК України).

Стаття 1187 ЦК України регулює питання завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки. Згідно із частиною першою цієї статті джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 9.4 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1961-ІУ страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну майну потерпілого. Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі ОСЦПВВНТЗ та експлуатований особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована (п. 1.7 ст. 1 Закону № 1961-ІУ).

Особами, цивільно-правова відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом.

Згідно із приписами ст. 23 Закону « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує моральну шкоду потерпілому, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий зазнав у зв`язку із каліцтвом, або іншим ушкодженням здоров» я.

Окрім цього приписами статті 26-1 передбачено - Відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому, - Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Як вбачається з матеріалів справи, виходячи із позовних вимог позивача ОСОБА_1 , остання просить стягнути із відповідача ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 40 936 грн., яка складається із витрат на лікування в сумі 34 936,73 грн. та вартості пошкодженого телефону на суму 6000 грн., упущену вигоду у зв`язку із втратою працездатності в розмірі 13 700 грн. моральну шкоду в розмірі 100 000 грн., у зв`язку із фізичним болем та стражданнями, яких остання зазнала внаслідок завданого їй ушкодження здоров`я.

Суд зауважує, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача ОСОБА_4 у вчиненні вказаного ДТП. Однак, у стягненні зазначеної майнової, матеріальної та моральної шкоди суд вважає слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

За змістом статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором та/або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За правилами ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме,шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо особа, яка завдала шкоди. Така особа відповідно до ст.1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається згідно ст. 22 ЦК України відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Разом із тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. При цьому, страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору, і не може перевищувати розміру реальних збитків (втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права). Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно з ч. 2 цієї статті збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який є спеціальним Законом у цих правовідносинах.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Положеннями ч. 1 ст. 36 вказаного Закону передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже, обов`язок з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»покладено на страховика винної особи у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Положення статей 33, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»передбачають дії учасників ДТП та страховика у випадку настання ДТП. При цьому, положення цих норм закону виходять з того, що сторони правовідносин діють добросовісно, а невиконання обов`язків, передбачених цими нормами, має наслідком відмову в захисті права на відшкодування (підпункти 37.1.1, 37.1.2, 37.1.3, 37.1.4 пункту 37.1статті 37 Закону № 1961-IV).

Тим самим, Закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IVобов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Водночас, у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, цей Закон спрямований насамперед на захист прав осіб, потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоди не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески (стаття 3 цього Закону).

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладення обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного суду від 22 лютого 2022 року по справі № 201/16373/16-ц.

Відтак, Велика Палата Верховного Суду наголошує, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №147/66/17 зазначила, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом № 1961-IVвиникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик за Законом № 1961-IVне має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Ураховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована (постанови Верховного Суду України від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16).

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 04 липня 2018 року по справі №755/18006/15-ц зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відтак, відшкодування шкоди особою, яка завдала шкоду, можливе лише за умови, що згідно з Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

З матеріалів цивільної справи № 456/19/22, доказів досліджених в судовому засіданні, зокрема (а.7) справи № 456/3493/21 про адміністративне правопорушення, що долучена до матеріалів цивільної справи та досліджена в судовому засіданні, вбачається що станом на момент ДТП, автомобіль учасник ДТП марки «Fiat Punto», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керувала ОСОБА_5 , був застрахований відповідно до полісу №АТ/0652686 обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в АТ «СГ «ТАС», м. Київ, Проспект перемоги, 65.

Відповідно до даного полісу страхова сума на одного потерпілого складає, за шкоду заподіяну життя 200 000 грн. (двісті тисяч гривень), за шкоду заподіяну майну 130 00 грн. (сто тридцять тисяч гривень). Розмір франшизи - нуль гривень.

В судовому засіданні під час розгляду справи по суті встановлено, що особою відповідальною за відшкодування збитків, завданих ОСОБА_1 в результаті ДТП, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 на момент ДТП була застрахована в АТ «Страхова група ТАС» (приватне) в межах ліміту страхового відшкодування, є саме страховик (в даному випадку АТ «Страхова група ТАС» (приватне)), тому відповідач ОСОБА_4 в даному випадку є неналежним відповідачем, тому даний позов задоволенню не підлягає.

Доказів же на підтвердження неможливості отримати страхову виплату від страховика відповідальності винуватця ДТП у розмірі, достатньому для відшкодування матеріальних збитків, враховуючи ліміт відповідальності страховика, який є більшим ніж матеріальні збитки позивача, останньою до суду не надано.

Таким чином, звернення позивача з вимогами про відшкодування матеріальної шкоди за рахунок страхувальника, суперечить меті інституту обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності та свідчить про неналежного відповідача в цій справі.

Враховуючи викладене, суд погоджується з доводами сторони відповідача про те, що обов`язок з відшкодування матеріальної шкоди у межах ліміту страхового відшкодування покладається на його страховика АТ «Страхова група ТАС» (приватне).

Разом з тим, у цій справі позивач ОСОБА_1 позовних вимог до АТ «Страхова група ТАС» (приватне) не заявляє.

Тому відсутні передбачені Законом підстави для стягнення розміру спричиненої матеріальної шкоди із відповідача ОСОБА_4 , оскільки єдиною умовою стягнення із особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність на користь особи, якій спричинено шкоду суми розміру цієї шкоди, є недостатність страхової виплати (страхового відшкодування) задля повного відшкодування.

При цьому суд зауважує, що за змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання зобов`язаний вирішити. За результатами розгляду справи суд має вирішити питання належності відповідача (відповідачів).

Позивач клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів на стадії підготовчого судового засідання суду не заявляла, незважаючи на роз`яснення суду.

03 жовтня 2023 року в судовому засіданні, представником позивача, адвокатом Кравець А.О., в інтересах позивача було подано до суду клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем АТ «СГ» «ТАС».

В судовому засіданні 03 січня 2023 року позивач ОСОБА_1 , та її представник, адвокат Кравець А.О., відкликали клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачем АТ «СГ» «ТАС», та просили суд розглядати позов в частині заявлених вимог до відповідача ОСОБА_4 .

Установивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє в позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39), від 01 квітня 2020 року у справі № 520/13067/17 (пункт 75), від 07 липня 2020 року у справі № 438/610/14-ц (пункт 54) та 13 жовтня 2020 року у справі № 640/22013/18 (пункт 31)).

За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення матеріальних збитків з ОСОБА_4 , оскільки належним відповідачем є АТ «СГ» «ТАС».

Щодо позовних вимог про стягнення упущеної вигоди та моральної шкоди, суд зауважує таке.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність ненастає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 676/518/17 (провадження № 61-8307св18).

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Вказана правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-237цс16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року по справі № 127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18) зазначено, що «тягар доведення наявності і обґрунтування розміру упущеної вигоди покладається на позивача, який має довести, що він міг і повинен був отримати визначені ним доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Таким чином, незважаючи на те, що неодержаний прибуток - це результат, який не наступив, вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди також мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача».

Звертаючись із позовом про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен здійснити точні розрахунки і підкріпити їх відповідними доказами, які безспірно підтверджували б їх розмір, однак цього позивачем зроблено не було.

В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження заявлених позовних вимог щодо завдання реальних збитків (упущена вигода) внаслідок ДПП.

При цьому суд звертає увагу, що згідно з п.п. 57-80 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №477/874/19, страховик у касаційній скарзі вказав, що апеляційний суд помилково стягнув з нього неотримані доходи позивачки, розмір яких визначив шляхом ділення її річного підприємницького доходу на кількість місяців у році та множення на кількість місяців непрацездатності. Велика Палата Верховного Суду з цим аргументом страховика не погоджується та зауважує, що колізію між приписами абзаців першого та третього частини першої статті 25 Закону № 1961-IV і частиною першою статті 1198 ЦК України слід вирішувати на користь застосування приписів цього кодексу. Визначаючи розмір шкоди у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності позивачки як підприємця, суди попередніх інстанцій приписи статті 25 Закону № 1961-IV застосували помилково. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (частина перша статті 22 Закону № 1961-IV.) Розмір доходу фізичної особи-підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців (частина перша статті 1198 ЦК України). У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі (абзаци перший і третій частини першої та частина друга статті 25 Закону № 1961-IV). Наведені приписи ЦК України та Закону № 1961-IV по-різному регулюють порядок визначення доходу фізичної особи-підприємця, втраченого внаслідок тимчасової непрацездатності через каліцтво або інше ушкодження здоров`я. Різниця полягає у тому, що за ЦК України розмір втраченого доходу фізичної особи-підприємця треба визначати шляхом множення середньомісячного доходу за попередній до того, в якому було ушкоджене здоров`я, рік на кількість місяців, в яких такий дохід був відсутній через тимчасову непрацездатність. Натомість за Законом № 1961-IV неотримані доходи фізичної особи-підприємця за час втрати нею працездатності слід обчислювати як різницю між її сумарним доходом за попередній календарний рік і доходом, отриманим нею у тому календарному році, коли вона була тимчасово непрацездатною. Підхід до визначення втраченого доходу фізичної особи-підприємця на підставі припису абзацу третього частини першої статті 25 Закону № 1961-IV фактично допускає ситуацію, за якої такий втрачений дохід може мати від`ємне значення, а саме, якщо дохід фізичної особи-підприємця за певний період того календарного року, коли вона стала непрацездатною, до настання такої непрацездатності перевищував її підприємницькі доходи за попередній рік. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що з огляду на засаду розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) для цілей відшкодування втраченого доходу фізичної особи-підприємця, якій завдану майнову шкоду внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров`я (постійної чи тимчасової втрати працездатності), розмір такого доходу не може мати від`ємного значення. Здійснення людиною успішної підприємницької діяльності зі зростанням доходу у кожному наступному році не може бути підставою для того, щоби через негативну різницю між її сумарним доходом за попередній календарний рік і доходом, отриманим нею у тому календарному році, коли вона була непрацездатною, відмовити у відшкодуванні шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Незважаючи на це, апеляційний суд порушив норми процесуального права, змінивши рішення суду першої інстанції у частині відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності позивачки. Суд першої інстанції виснував, що у задоволенні відповідної вимоги слід відмовити через недоведеність позивачкою розміру шкоди. Оскільки апеляційний суд із цим рішенням не погодився та вирішив стягнути таке відшкодування зі страховика, то мав скасувати рішення суду першої інстанції у відповідній частині й ухвалите щодо неї нове рішення.

З наведеного вбачається, що відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю, в тому числі через втрату працездатності покладається на страховика.

Крім цього, на думку суду, оскільки стороною позивача не був залучений до участі у справі в якості співвідповідача страховик і, відповідно до нього не були пред`явлені позовні вимоги, а також не було розмежовано межі відповідальності винної особи та страховика, то в даному випадку покладення обов`язку на винуватця ДТП відшкодувати збитки в межах відповідальності страховика буде суперечити меті інституту страхування.

При цьому, судом враховані висновки, які викладені у постановах Верховного Суду від 08.08.2019 у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 у справі №235/499/17, де зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до вимог ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

За нормою ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода поміж іншого відшкодовується незалежно від вини, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з`ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Так згідно із приписами ст. 23 Закону №1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів шкоди, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 грудня 2021 року, в справі №147/66/17 звертає увагу на те, що потерпіла особа у разі настання страхового випадку набуває право на відшкодування моральної шкоди. Страхове відшкодування такої шкоди охоплює лише шкоду потерпілій фізичній особі, заподіяну у зв`язку з її каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (зокрема, смертю). У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 та пунктом 27.3 статті 27 Закону.

Суд вважає обгрунтованими доводи представника відповідача про те, що позивач просить стягнути із страхувальника моральну шкоду, яка охоплюється страховим відшкодуванням шкоди у зв`язку із фізичним болем та стражданнями, яких потерпіла ОСОБА_1 , зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. У таких випадках розмір моральної шкоди, яку відшкодовує страховик винної особи, передбачений статтею 26-1 Закону, а страхувальник ОСОБА_8 , відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика.

Слід також зазначити, що приписами Статті 26-1. Закону №1961-ІУ обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На питання про те, у якому обсязі страхувальник і його страховик мають відшкодувати заподіяну шкоду у зв`язку з настанням ДТП, надала Велика Палата Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №477/874/19. Так, згідно з п.п.106-117, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах ліміту відповідальності страховика (страхової суми) є страховик завдавача шкоди (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 35), від 3 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 96)).Велика Палата Верховного Суду зауважує, що апеляційний суд помилково розрахував розмір відшкодування моральної шкоди як 5 % від страхової суми, а не від страхової виплати у межах страхової суми, як це би мало бути згідно з приписами пункту 9.1 статті 9, абзацу першого пункту 22.1 статті 22 та статті 26-1 Закону № 1961-IV. Обсяг відповідальності страховика обмежений для шкоди, завданої страхувальником життю та здоров`ю потеплілої особи, страховою сумою. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (стаття 1194 ЦК України).

Позивачка ОСОБА_1 не зверталась до страхової компанії з приводу відшкодування шкоди, заподіяної її здоров`ю внаслідок ДТП, і в межах цієї справи таких доказів не здобуто. Не зверталася позивачка до страхової компанії також з вимогою про відшкодування майнової шкоди, розмір такої не визначено, а тому відсутні підстави для стягнення моральної шкоди з відповідача, оскільки неможливо встановити розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа АТ «Страхова група ТАС» (приватне) про відшкодування матеріальної, майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що вона має право звернутися до суду з позовом до належного відповідача у порядку, встановленому процесуальним законом відповідно до правил підсудності та підвідомчості.

Судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивачу у задоволенні позову відмовлено повністю, то не підлягає стягненню з відповідача судовий збір, що відповідає положенням ч.1 ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа АТ «Страхова група ТАС» (приватне) про відшкодування матеріальної, майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: адвокат Кравець Андрій Остапович, РНОКПП НОМЕР_4 , місцезнаходження: Львівська область, м. Стрий, вул. Майдан Ринок, 42а/2;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ;

Представник відповідача: адвокат Бацик Роман Ярославович, РНОКПП НОМЕР_5 , місцезнаходження: 79011, м. Львів, вул. І. Свєнціцького, 5/210;

Третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія ТАС», , місцезнаходження: 03117, м. Київ, пр. Берестейський, 65.

Оригінал рішення

виготовлено 19.01.2024.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська