Справа № 466/7195/23 Головуючий у 1 інстанції: Єзерський Р.Б.
Провадження № 22-ц/811/2336/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

з участю: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №466/7195/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 14 липня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

в с т а н о в и в :

12 липня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначає, що вона разом з донькою проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18.05.2022 розірвано. До липня 2021 разом з ними і проживав ОСОБА_2 . Під час їхнього спільного проживання ОСОБА_2 неодноразово вчиняв відносно неї домашнє насильство, за що був притягнутий до відповідальності. ОСОБА_2 не зважаючи на притягнення до відповідальності, його агресія відносно неї посилюється. Оскільки вона переконана про продовження повторного насильства відносно себе та дитини, а також вірогідність настання тяжких наслідків для її здоров`я є високою, тому вона змушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією завершилися, а кривдник продовжує вчиняти домашнє насильство.

Рішенням суду заяву задоволено.

Видано обмежувальний припис, яким вжито наступні заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та покладення на нього обов`язків:

-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 строком на 6 місяців;

-заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , до місця навчання постраждалої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , до місця роботи ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 заклад дошкільної освіти (ясла-садок) №121 строком на 6 місяців ;

-заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців.

Вирішено про видачу обмежувального припису повідомити працівників ВП №1 Львівського районного управління поліції №1 ГУНП України у Львівській області для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднесено на рахунок держави.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням, вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд розглянув справу у його відсутності чим позбавив його права навести свої пояснення з приводу заяви про видачу обмежувального припису. Стверджує, що після винесення постанови Шевченківськогшо районного суду м.Львова від 11.01.2022 року за якою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.172-2 КУпАП він виправився і не чинить жодного насилля щодо ОСОБА_4 чи ОСОБА_3 . Стверджує, що прагне брати участь у вихованні та матеріальнлому забезпеченні доньки, однак оскаржуване рішення перешкоджає йому здійснювати свої батьківські права та обов`язки. В рішенні відсутні будь-які докази , які б вказували на реальну необхідність застосування заборонного припису щодо нього Просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволенні заяви про видачу обмежувального припису.

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ст.360 ЦПК україни не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча повідомлявся судом про дату час і місце судового засідання за зазначеною ним в апеляційній скарзі адресою.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу заявниці ОСОБА_1 , перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено такі обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18.05.2022 року.

У сторін є донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.08.2021 справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП провадженням суд закрив за малозначністю скоєного правопорушення, обмежившись усним зауваженням за те, що 25.07.2021 року близько 14 год. 00 хв. по АДРЕСА_4 батько ОСОБА_2 , чинив психологічний тиск, погрожував фізичною розправою, нецензурно висловлювався до своєї дружини ОСОБА_4 та в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_5 2014 року народження.

Постановою Шевченківського районного суду м. Львова від 11.01.2022 ОСОБА_2 притягався до відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення 18.10.2021 року близько 19:30 год. по місцю реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , відносно своєї дружини та доньки психологічне та фізичне домашнє насильство, а саме в стані алкогольного сп`яніння (запах з порожнини рота, порушення координації, погана вимова) штовхав дружину з дитиною та погрожував словесно.

Ухвалюючи рішення про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці на свою безпеку та безпеку дитини ОСОБА_3 .

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки із встановлених обставин справи вбачається, що існує реальний ризик повторного вчинення кривдником домашнього насильства щодо заявника та їх спільної доньки.

Відповідно до пунктів 3, 5 8 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі Закон) домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Запобігання домашньому насильству система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв

і традицій, що на них ґрунтуються.

Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі,

а особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала

особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

У частині другій статті 26 Закону передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною;

4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися

з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).

Пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України визначено, що у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що, враховуючи положення Закону «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративне правопорушення та Кримінальному кодексі України), а є тимчасовим заходом, що виконує захисну та запобіжну функцію і направлений на запобігання вчиненню насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених зазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Відповідно до частин другої і третьої статті 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на: колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя) .

У частинах першій третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону домашнє насильство це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальний припис стосовно кривдника це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Згідно з частинами третьою та четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 цього Закону визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Відтак, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Заявниця стверджує, що кривдник неодноразово вчиняв відносно неї та дитини фізичне та психологічне насильство, зокрема штовхав її та дитину, шарпав та душив, погрожував, принижував, ображав та залякував, зокрема і тим , що забере доньку від матері, що сильно лякає дівчину і вона боїться спілкуватися з татом, переслідує їх на вулицях міста, регулярно намагається потрапити до них у квартиру та такими діями пошкодив вхідні двері, а також багато інших обставин,які перелічені у заяві. Під час спільного проживання, кривдник душив матір, що змусило дитину самостійно викликати поліцію.

Такі дії кривдника шкодять нормальному розвитку дитини, травмують її, вселяють почуття страху, тривожності та беззахисності. Зазначені обставини змушують звертатися по медичну та психологічну допомогу, що стверджується належними доказами (а.с.26,27,28). Загрожують життю і здоров`ю заявниці та дитини.

З приводу дій кривдника заявниця неодноразово зверталась до поліції та до Відділу соціальної роботи Шевченківського району Львівського міського центру соціальних служб (а.с.23,24, 29).

Поведінка ОСОБА_2 становить небезпеку для психологічного та фізичного благополуччя дитини, а також пряму загрозу життю дитини та її матері.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Дослідивши надані докази, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для видачі обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк шість місяців.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що обмежувальний припис перешкоджає кривднику здійснювати його батьківські обов`язки, суд не приймає до уваги, оскільки із обставин справи вбачається, що своїми діями ОСОБА_2 призвів до того, що дитина його боїться, тому для відновлення у дитини почуття поваги до батька та подолання страху перед ним, необхідний час.

Колегія суддів вважає доведеним вчинення ОСОБА_2 психологічного та фізичного насильства відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в той же час кривдником на спростування вказаних обставин не надано жодних належних і допустимих доказів ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не повідомив ОСОБА_2 про розгляд справи є безпідставними, оскільки ОСОБА_2 був повідомлений про дату, час та місце судового засідання шляхом направлення йому SMS повідомлення та був присутнім в судовому засіданні, що стверджується протоколом судового засідання (а.с.32,33).

Враховуючи характер вчинених ОСОБА_2 дій, за відсутності доказів з сторони останнього на спростування таких, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про існування реального ризику їх продовження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, підстав для скасування оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ст..375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України,- суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 14 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 13 лютого 2023 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк