КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження № 2/947/904/24
УХВАЛА

01.02.2024 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В., оглянувши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2023 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якій позивачка просить суд: визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- земельну ділянку під АДРЕСА_1 ;

- садовий будинок під АДРЕСА_2 ;

- нежилі полупідвальні приміщення під АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 , АДРЕСА_5 , які розташовані за адресою: АДРЕСА_6 .

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями, цивільну справу за вказаною заявою було розподілено судді Калініченко Л.В.

Оглянувши позовну заяву, суддя дійшла до висновку про залишення позовної заяви без руху, за наслідком чого 01.11.2023 року було постановлено відповідну ухвалу суду, якою зазначено позивачеві про необхідність у десятиденний строк, з дня отримання копії ухвали суду, усунути недоліки поданої заяви.

Одночасно позивачеві було також роз`яснено, що у разі виконання недоліків поданої заяви відповідно до ухвали суду у встановлений строк, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. У разі не усунення недоліків поданої заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Вказана копія ухвали судді була скерована позивачеві на адресу її місця проживання, яка зазначена особисто останньою у позові, а саме: АДРЕСА_7 , щ підтверджується наявним в матеріалах справи супровідним листом від 08.11.2023 року.

Приймаючи тривале не повернення доказів вручення вказаного поштового відправлення, судом 29.12.2023 року повторно скеровано вказану копію ухвали судді від 01.11.2023 року на адресу місця проживання позивачки, повідомлену нею особисто у позові.

Однак, поштова кореспонденція разом з копією ухвали суду від 01.11.2023 року була повернута до суду без вручення, з підстав відсутності адресата за вказаною адресою, за датою зворотного відправлення 16.12.2023 року, яка надійшла до суду 30.01.2024 року.

Частиною 8 ст. 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є зокрема день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду викладеного у постанові від 10.05.2023 року у справі №755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку з «відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки.

Частиною 9 статті 10 ЦПК України, передбачено, що якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Приймаючи вказані положення, судом вважає, що позивачка належним чином повідомлена про постановлення судом ухвали суду від 01.11.2023 року про залишення позовної заяви без руху, оскільки не отримання поштового відправлення разом з судовою кореспонденцією є наслідок бездіяльності та свідомого неотримання позивачкою поштової кореспонденції за адресою місця проживання, яка вказана суду як адреса для листування.

Поряд з цим, судом приймається, що позивачкою не повідомлено про наявність Електронного кабінету в ЄСІТС, за наслідком чого суд позбавлений можливості скерувати копію ухвали суду в електронній формі до електронного кабінету позивача.

Разом з тим, судом враховується, що у відповідності до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень», усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 3 Закону України «Про доступ до судових рішень», для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1ст. 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що позивач не був позбавлений права та можливості ознайомитись та отримати інформацію щодо справи на веб-сторінці офіційного веб-порталу судової влади України за адресою: http://court.gov.ua/.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частини 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд зазначає, що права особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України").

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Станом на 01.02.2024 року, ухвала судді від 01.11.2023 року не виконана, недоліки позовної заяви не усунуті, поштова кореспонденція за зазначеною заявником адресою не отримується, будь-які дії на протязі трьох місяців для дізнання про стан провадження позивачем не вчинені, що свідчить про незацікавленість в отриманні інформації стосовно справи, не заінтересованості в особисто ініційованому позивачем судовому провадженні.

У відповідності до приписів ч.4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

У зв`язку з тим, що стороною позивача недоліки поданої заяви належним чином не усунуті, а ухвала суду про залишення позову без руху від 01.11.2023 року залишається невиконаною, суддя вважає, що у відповідності до ст. 185 ЦПК України, позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,слід вважати неподаною, повернути позивачеві та роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Одночасно суд зазначає, що ст. 129 Конституції України гарантовано, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений законом.

Процесуальні дії судді чітко врегульовані нормами ЦПК, які повинні правильно розумітися сторонами і застосовуватися, починаючи з моменту пред`явлення позову до суду.

Отже, процесуальні вимоги визначені Законом є рівними для усіх учасників судового процесу, а відтак зазначене не свідчить про занадто формальне ставлення до передбачених законом вимог та в жодному разі не робить суд недоступним для заявника, оскільки в контексті п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню, а також позивач не обмежений права на повторне звернення до суду з цим позовом після усунення недоліків, що слугували для його повернення.

Керуючись ч. 3 ст. 185 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачеві, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Калініченко Л. В.