Справа №: 343/172/24
Провадження №: 2/343/173/24
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

судді Монташевич С. М.,

з участю: секретаря судового засідання Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Долинського районного суду Івано-Франківської області в режимі відеоконференції з представницею відповідача в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 343/172/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,

за участю: позивачки ОСОБА_1 ,

представниці позивачки адвокатки Оленин О.Ф.,

представниці відповідача - адвокатки Рідченко М.В.,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позицій сторін:

ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 15000 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей.

Свої вимоги мотивує тим, що з 28.08.2010 вона перебувала з ОСОБА_2 у шлюбі, який розірвано на підставі рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09.11.2023. За час шлюбу в них народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з нею. Відповідач виїхав у Польщу, де працює, однак з травня 2023 року не надає кошти на утримання дітей, не цікавиться їхнім вихованням.

Щоб належним чином матеріально забезпечити дітей, вона, будучи особою з інвалідністю, влаштувалась на роботу касиром в магазині "Торба" ТОВ "Тор-Захід". Проте отримувана нею заробітна плата в розмірі 8000,00 грн є недостатньою для забезпечення належного рівня життя дітей, який необхідний для їх фізичного, розумового, морального і соціального розвитку.

Відповідач ж, працюючи в Польщі на приватному підприємстві "Піотро-Сталь" сортувальником металобрухту, отримує доволі високу заробітну плату, інших утриманців не має, а відтак має можливість покращити матеріальний стан дітей, що також є його обов`язком, чого він не робить, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Від представниці відповідача - адвокатки Рідченко М.В. поступив відзив на позов, в якому вона просить позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з її довірителя на користь позивачки аліменти на малолітніх дітей у розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття, в решті позовних вимог відмовити. Свою позицію мотивувала тим, що ОСОБА_2 дійсно працює на підприємстві "Піотро-сталь" та отримує дохід у розмірі 2354,50 злотих. З вирахуванням податків та інших зборів він отримує чистий дохід у розмірі 1700,34 злотих, що станом на 31.01.2023 становить 16009,55 грн. Вказаний розмір доходу не можна вважати достатньо високим.

Також на його частковому утриманні перебуває мати ОСОБА_5 , яка хворіє онкозахворюванням, у зв`язку з чим він допомагає їй коштами, які надає на придбання ліків. Крім того слід враховувати, що, проживаючи на території Польщі, відповідач несе витрати на оплату житла, придбання продуктів харчування. У зв`язку з цим, коштів, які залишаються у її довірителя, не вистачить для сплати аліментів у заявленому розмірі та залишить його без засобів до існування.

Позивачка зазначає, що вона працевлаштована та отримує заробітну плату в розмірі 8000,00 грн, чого їй не вистачає на утримання дітей. Проте вона не вказала, що отримує ще й пенсію як особа з інвалідністю в розмірі до 3000,00 грн.

Також зазначила, що твердження позивачки про те, що батько дітей не бере участі в їх утриманні, не відповідають дійсності, оскільки до того часу, як він мав можливість спілкуватися з дітьми, він завжди чув про їхні потреби та забезпечував необхідними речами і продуктами харчування.

Таким чином, враховуючи майновий стан відповідача, перебування на його утриманні хворої матері, стягнення аліментів у розмірі 15000,00 грн є непосильним. Крім того необхідність стягнення саме такого розміру не підтверджена жодними доказами. Тому, враховуючи рівність обов`язків батьків щодо утритмання дітей, просить стягнути аліменти в розмірі по 2000,00 грн на кожну дитину.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити.

Представниця позивачки - адвокатка Оленин О.Ф. у судовому засіданні позицію своєї довірительки підтримала. Додатково вказала, що її довірителька самостійно несе витрати на утримання двох дітей, які проживають разом знею, оскільки відповідач участі в такому добровільно не приймає. Не зважаючи на те, що ОСОБА_1 є особою з інвалідністю, вона влаштувалася на роботу, щоб мати можливість утримувати своїх дітей. Проте пропрацювала вона не довго та звільнилася, тому що донька в силу її віку та початку відвідування школи потребувала уваги у робочий час (привезти/відвезти до школи, нагодувати), а допомогти їй нікому, у зв`язку з чим вона часто "відпрошувалась з роботи", що не влаштовувало її роботодавця, хоча характеристика її як працівника була доброю.

Вона отримує пенсію по інвалідності, однак її зовсім не вистачає на утримання дітей. Тільки 2000 грн щомісячно вона витрачає на їх харчування в школі. Доказів такого не може надати, оскільки харчування у шкільному закладі забезпечує приватний підприємець, який не веде облік харчування щодо кожної дитиин окремо. Та й харчування це базова потреба людини, тому доказування не потребує . Ні її довірителька, ні її діти не мають у власності нерухомомого майна. Проживають вони в бабці позивачки, яка є особою похилого віку, хворіє. Крім того і діти часто хворіють, потребують коштів на ліки. Саме такими мінімальними потребами зумовлений розмір заявлених до стягнення аліментів.

Відповідач має можливість сплачувати алмінти в такому розмірі, оскільки він фізично здоровий, перебуває за кордоном, де офіційно працевлаштований та отримує дохід. Щодо розміру отримуваного ним доходу, про який ідеться у відзиві на позов, то вважає, що такий не відповідає дійсності, оскільки до матеріалів справи долучено лише один рахунок, за яким відпрацьовано тільки 85 годин (при нормальному робочому дні це тільки половина відпрацьованого місяця), тому не відомо, скільки ще таких рахунків за місяць йому було оплачено.

Крім того стороною відповідача не доведено належними засобами доказування, що на утриманні ОСОБА_2 перебуває його хвора мама та який дохід вона отримує.

В судовому засіданні представниця відповідача ОСОБА_2 - адвокатка Рідченко М.В., яка брала участь у розгляді справи поза межами приміщення суду, позовні вимоги в заявленому розмірі аліментів не визнала, підтримала відзив на позов та просила стягнути з її довірителя на користь позивачки аліменти на дітей в розмірі по 2000,00 грн на кожного. Саме такий розмір аліментів (4000 грн на двох дітей), з врахуванням рівності батьків щодо утримання дітей та виконання і відповідачкою свого обов`язку, буде достатнім для матеріального забезпечення дітей. Натомість жодних доказів на обгрунтування необхідності стягнення аліментів у розмірі 15000,00 грн і що саме таку суму потребують діти стороною позивачки не надано.

При цьому зазначила, що ОСОБА_2 , перетнувши кордон, не переставав матеріально допомагати своїм дітям, передавав їм кошти та необхідні речі. Однак на даний час він перестав спілкуватися з ними, оскільки телефони дітей заблоковані.

Заявлений розмір аліментів є непосильним для відповідача, оскільки отримуваний ним дохід цього не дозволяє. З січня 2024 року у нього стало менше роботи, відповідно заробітна плата зменшилася. Доказом розміру місячної заробітної плати слугує надана підприємством довідка, яка долучена до матеріалів справи. Будь-яких інших доходів він не отримує. Також звернула увагу на те, що матір відповідача не перебуває на його утриманні, однак він надає їй кошти на придбання ліків, проходження хіміотерапії. Крім того він несе витрати на житло, продукти харчування.

Спір між сторонами не вирішений.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії суду:

ухвалою суду від 23 січня 2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19 лютого 2024 року представниця відповідача - адвокатка Рідченко М.В. у системі "Електронний суд" сформувала заяву про відкладення розгляду справи.

27 лютого 2024 року від представниці відповідача - адвокатки Рідченко М.В. поштовим підправленням поступив відзив на позовну заяву з додатками та доказами його направлення позивачці, а також клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 28.02.2024 задоволено клопотання про проведення судових засідань в режимі відеоконференції.

19 березня 2024 року позивачка подала клопотання про долучення додаткових доказів, які протокольною ухвалою суду цього ж дня долучено до матеріалів справи.

Фактичні обставини, які встановив суд, та зміст спірних правовідносин:

згідно зі свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 03.03.2011, серії НОМЕР_2 від 06.10.2017, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 29.09.2017. Їхніми батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 8, 9).

З матеріалів справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 28 серпня 2010 року, який на підставі заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 09 листопада 2023 року розірвано. Малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати з мамою, позивачкою по справі, ОСОБА_1 , прізвище якої після розірвання шлюбу залишено ОСОБА_6 (а.с. 6-7).

Акт обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 17.01.2024 свідчить про те, що ОСОБА_1 проживає разом з дітьми в належних умовах у будинку її бабусі ОСОБА_7 (а.с. 10).

Позивачка вказала, що вона самостійно забезпечує дітей всім необхідним та несе витрати по їх утриманню, оскільки відповідач участі в забезпеченні дітей всім необхідним не бере, хоча зобов`язаний це робити. Однак отримуваних нею доходів не вистачає для матеріального утримання сина та доньки, оскільки на даний час вона вимушено звільнилася з роботи, на підтвердження чого надала копію трудової книжки (а.с. 46-47) та отримує тільки соціальну допомогу в розмірі 2100,00 гривень як особа з інвалідністю з дитинства ІІІ групи (а.с. 48).

Заперечуючи проти стягнення з відповідача заявленого розміру аліментів, його представниця до матеріалів справи на підтвердження розміру доходу свого довірителя долучає рахунок № 10 № 0001/2024 від 31.01.2024, в якому зазначено, що ОСОБА_8 працює на підприємстві "Piotro-Stal", де отримав за січень 2024 року за 85 годин роботи з врахуванням відрахувань 1700,34 злотих (а.с. 28, 29). Станом на 31.01.2024 1700,34 злотих за офіційним курсом НБУ (1 польський злотий - 9,4155) (а.с. 30) становить 16009,55 гривень. Вказана сума, за твердженнями представниці відповідача, свідчить про непосильність сплати аліментів в розмірі 15000,00 грн. Крім того його довіритель витрачає кошти на оплату житла, продукти харчування, а також надає фінансову допомогу на лікування своєї мами ОСОБА_5 , яка є онкохворою (а.с. 31).

Таким чином, між сторонами виник спір щодо участі батька в утриманні малолітніх дітей, який полягає в тому, що позивачка заявляє до стягнення 15000 гривень аліментів на двох дітей, вказуючи, що відповідач має можливість сплачувати вказану суму аліментів на їх утримання, оскільки працює за кордоном та є здоровою працездатною особою, проти чого останній заперечує, зазначаючи, що посильними для нього є аліменти в розмірі 4000,00 гривень на двох дітей.

Оцінка суду:

вислухавши позивачку та представниць сторін, дослідивши й оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Як вказав Верховний Суд у постанові від 09 лютого 2022 року у справі № 693/1218/20, закон визначає аліменти саме як кошти, що необхідні та достатні для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону матеріально утримувати дитину до повноліття зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

В ч. 1 ст. 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає доведеними доводи позивачки про те, що діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають разом з нею і перебувають на її утриманні. Також вона самостійно займається їхнім вихованням, навчанням, так як батько дітей перебуває за кордоном, де працює на постійній основі. Відповідач не бере участі в забезпеченні дітей всім необхідним, мотивуючи це відсутністю можливості спілкуватися з ними, та просить стягувати з нього аліменти, які забезпечать щомісячне утримання дітей, визначивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн на кожну дитину, що з урахуванням рівності прав та обов`язків батьків буде достатнім, на його думку, для забезпечення дітей всім необхідним.

Заявляючи вимогу про стягнення з відповідача аліментів у розмірі 15000 грн щомісячно на двох дітей, позивачка не обґрунтовує вказаний розмір та не надає доказів, які б підтверджували що саме така сума (з урахуванням рівності батьків в утриманні дітей) необхідна для їх належного утримання, як і не долучає жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат на утримання чи навчання дітей.

Також позивачкою не надано доказів щодо можливості відповідача сплачувати аліменти саме в заявленому розмірі. Натомість представниця останнього надає довідку, яка вказує на те, що її довіритель за січень 2024 року отримав у перерахунку на національну валюту тільки 16009,55 гривень. Проте суд звертає увагу на те, що вказана сума отримана за відпрацьованих 85 годин, що становить при нормальному робочому дні тільки половину відпрацьованого місяця. Як дана обставина, так і факт зменшення роботи та відповідно зменшення доходу, не можуть слугувати вагомими підставами неможливості утримувати дітей матеріально, оскільки не позбавляють фізично здорового чоловіка працездатного віку можливості заробляти кошти в інші вільні години місяця, чи повернутися в Україну та приймати безпосередню участь в утриманні та вихованні дітей. При цьому доказів понесення витрат на оренду житла відповідачем не надано, як і не доведено факт родинних відносин з ОСОБА_5 та надання їй матеріальної допомоги. Не долучено і даних про отримані доходи в інші місяці, а тому розмір отриманого доходу на підставі одного договору за один тільки місяць не може слугувати беззаперечним доказом його матеріального становища.

Таким чином, враховуючи вищевказане та обставини, визначені ч. 1 ст. 182 СК України, у тому числі те, що позивачка є особою з інвалідністю третьої групи, а відповідач є фізично здоровим чоловіком працездатного віку, відсутність в останнього інших документально підтверджених утриманців, зважаючи на необгрунтованість заявленого до стягнення розміру аліментів та недоведеність неможливості сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж вказано у відзиві на позов, з огляду на те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей та цей обов`язок не може бути покладено лише на одного з них, суд приходить до переконання, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500,00 гривень на кожну дитину щомісячно, а позовні вимоги задовольнити частково. Аліменти у вказаному розмірі є гарантованими, справедливими, розумними, оскільки є необхідними для забезпечення гармонійного розвитку дітей, і не поставлять відповідача у скрутне матеріальне становище.

При цьому суд звертає увагу на те, що законодавство України дає право батькам згодом змінити встановлений розмір аліментів в сторону його збільшення або зменшення у зв`язку зі зміною матеріального становища, сімейного стану, стану здоров`я платника або одержувача аліментів чи за наявності інших життєвих ситуацій, а також заявляти вимогу про участь у додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дітей, їх хворобою, каліцтвом тощо).

Стягнення аліментів слід розпочати від дня пред`явлення позову, як це визначено ч. 1 ст. 191 СК України, і проводити в такому розмірі до досягнення дітьми повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 184 СК України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше.

Відповідно до вимог ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

Розподіл судових витрат:

беручи до уваги, що, згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України, Закону України "Про судовий збір", позивачка була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову до суду, судовий збір в розмірі 1211,20 грн слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, ст. 3, 27 Конвенції про права дитини, ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст. 141, 150, 180, 181, 182, 184, 191 СК України, ст. 81, 141, 430 ЦПК України та керуючись ст. 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити частково.

Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину щомісячно з подальшою індексацією відповідно до закону.

Стягнення аліментів розпочати з 22 січня 2024 року і проводити до досягнення дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований у АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повний зміст рішення буде складено до 22 березня 2024 року.

Суддя Долинського районного суду С.М. Монташевич

Повний зміст рішення складено 22 березня 2024 року.