РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року

м. Рівне

Справа № 570/5538/23

Провадження № 22-ц/4815/325/24

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач АТ "Універсал Банк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1 адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2023 року (ухвалене у складі судді Гладишевої Х.В., повний текст рішення складено 29 листопада 2023 року) у справі за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

18 жовтня 2023 року Акціонерне товариство "Універсал Банк" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов обґрунтовано тим, що 12 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 12 грудня 2018 року.

Положеннями анкети-заяви визначено, що анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складає договір про надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив, що ознайомився та отримав примірники у мобільному додатку вказаних документів, що складають договір та зобов`язався виконувати його умови.

На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 60000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. АТ "Універсал Банк" свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору (не сплатив щомісячні мінімальні платежі).

Станом на 28 листопада 2021 року у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим вся заборгованість за кредитом стала простроченою.

Загальний розмір заборгованості станом на 22 серпня 2023 року становить 69898,88 грн, в тому числі: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 67543,31 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання -2355,57 грн.

Відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ "Універсал Банк".

Просили суд стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг "Мonobank" від 12 грудня 2018 року в розмірі 69898,88 грн станом на 22 серпня 2023 року та судові витрати в розмірі 2684 грн.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2023 року позов Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість в розмірі 69898,88 грн (шістдесят дев`ять вісімсот дев`яносто вісім), з яких 67543,31 грн (шістдесят сім тисяч п`ятсот сорок три) - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) та 2355,57 грн (дві тисячі триста п`ятдесят п`ять) заборгованість за порушення грошового зобов`язання.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири).

Рішення суду мотивовано тим, що оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, тому з нього підлягає до стягнення на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 69898,88 грн.

Не погоджуючись із рішенням місцевого суду представник ОСОБА_1 адвокат Сікорська Ірина Станіславівна оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що лише факт підписання анкети-заяви не свідчить про видачу кредиту відповідачу.

Належним та достовірним доказом проведення безготівкового розрахунку є відповідний платіжний документ, передбачений положеннями Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, що затверджений постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004 року № 22, заповнений відповідно до вимог цього нормативного документу, та який містить відповідні відмітки про виконання цього платіжного документа банком платника та Закону України "Про платіжні системи та перекази коштів України".

Судом не надано жодної правової оцінки тому факту, що анкета-заява від 12.12.2018 року, в порушення приписів ч. 1 ст. 638 ЦК України, не містить істотних умов договору, зокрема умови про предмет договору не встановлено суму кредитного ліміту, строк на який він надається, відсотки за користування ним.

Висновок суду про видачу відповідачу кредиту в сумі 60 000 грн не підтверджується матеріалами справи, так само як і факт використання кредитних коштів.

Додає, що в анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 12.12.2018 року процента ставка не зазначена, наданий банком витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, витяг з Тарифів за карткою Monobank відповідачем не підписані.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Умов та витяг з Тарифів розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними підписуючи заяву-анкету до Договору про надання банківських послуг.

У матеріалах справи також відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ "Універсал Банк", Паспорту споживчого кредиту та Тарифів.

Оскільки розмір відсотків не погоджувався сторонами в Анкеті заяві, а докази підписання Відповідачем Умов та Правил відсутні, нарахування відсотків по даному кредиту є неправомірним.

Вказує, що оскільки анкета-заява підписана 12.12.2018 року, а з наданого відповідачем розрахунку заборгованості вбачається що прострочення по договору виникло в 2019 року, пропущено строк позовної давності.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 12 грудня 2018 року між АТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

У підписаній анкеті-заяві до договору про надання банківських послуг від 12 грудня 2018 року відповідач просить відкрити на його ім`я поточний рахунок № НОМЕР_1 у гривні і встановити кредитний ліміт на суму, вказану у додатку.

У п. 2, 3 анкети-заяви зазначено, що відповідач погоджується з тим, що ця Анкета-заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, укладання якого він підтверджує та зобов`язується виконувати його умови, а також, що підписанням цього Договору він підтверджує, що ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства) та отримав їх примірники у мобільному додатку, вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Він беззастережно погоджується з тим, що банк має право на свій розсуд в односторонньому порядку зменшувати або збільшувати розмір дозволеного кредитного ліміту та погоджується з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного кредитного ліміту банк повідомляє його шляхом надсилання повідомлень у мобільний додаток.

В п.6 анкети-заяви зазначено, що відповідач просить вважати наведений зразок його власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті йому в банку. Він засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладання електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Також він визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Він підтверджує, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним та/або банком з використанням електронного/ електронного цифрового підпису (а.с. 13).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.12.2018 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 22.08.2023 року заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 67543,31 грн, заборгованість за порушення грошового зобов`язання становить 2355,57 грн (а.с. 8-10).

З вказаного розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 періодично вносив кошти на погашення кредитної заборгованості, востаннє платіж у розмірі 250 грн було здійснено 22 лютого 2022 року ( а.с. 10, зворот).

Відповідно до ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини першої статті 1054 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства (частини перша та друга статті 207 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору).

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина першій статті 634 ЦК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що: "у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, кредитор має право вимагати виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, Велика Палата Верховного Суду погоджується із висновком судів попередніх інстанцій, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів".

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав АТ "Універсал Банк" (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, провадження № 61-2498св22)

У справі, що переглядається в апеляційному порядку в анкеті-заяві від 12.12.2018 року ОСОБА_1 просить відкрити поточний рахунок та встановити кредитний ліміт згідно додатку до анкети-заяви, а строки здійснення періодичних платежів не встановлені, процентна ставка не зазначена, крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення комісії та відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 11).

На підставі наведеного вище, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про відсутність правових підстав уважати, що при укладенні договору з відповідачем по справі ОСОБА_1 , АТ "Універсал Банк" дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими Банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

Оскільки відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення грошового зобов`язання, тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 такої заборгованості у розмірі 2355,57 грн не підлягають до задоволення.

Разом з тим, заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту у розмірі 67543,31 грн підлягає до стягнення з останнього.

Факт укладення між сторонами кредитного договору, отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не спростовано відповідачем.

Таким чином позов Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягає до частково задоволення: заборгованість за тілом кредиту, станом на 22.08.2023 року, у розмірі 67543,31 грн..

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позовна заява АТ "Універсал Банк" та апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Сікорської І.С. підлягають до часткового задоволення, тому судовий збір необхідно покласти на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги, було заявлено позивачем на суму 69898,88 грн, а задоволено на суму 67543,31 грн, тому підлягає до стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Універсал Банк" судовий збір, сплачений за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2592 грн 74 коп.

З АТ "Універсал Банк" підлягає до стягнення на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 136 грн 88 коп.

Ураховуючи те, що судом неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про часткове задоволення позову.

На підставі ст.ст. 625, 626, 628, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу, яка подана представником ОСОБА_1 адвокатом Сікорською Іриною Станіславівною задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 27 листопада 2023 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" від 12.12.2018 року, станом на 22.08.2023 року, у розмірі 67543 (шістдесят сім тисяч п`ятсот сорок три) грн 31 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства "Універсал Банк" судовий збір за розгляд справи судом першої інстанції у розмірі 2592 грн 74 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції у розмірі 136 грн 88 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.