Справа № 450/3095/21 Головуючий у 1 інстанції: Мельничук І. І.
Провадження № 22-ц/811/3322/23 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

секретар судового засідання Марко О.Р.,

з участю представника апелянта ОСОБА_1 адвоката Піти Я.І., представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Голянської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційні скарги ОСОБА_3 і ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , на додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 ; третя особа: ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 16 серпня 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , третя особа: ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності задоволено.

Визнано недійсним укладений між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 нотаріально посвідчений 27 липня 2020 року приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Віблим Л.З. договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1044 га кадастровий номер :01:003:0069 в с. Солонка, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, зареєстрований за номером 760.

Припинено право власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1044 га кадастровий номер :01:003:0069, реєстраційний номер - 000 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень, розташовану за адресою: с. Солонка, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Скасовано рішення приватного нотаріуса Пустомитівського районного нотаріального округу Віблого Л.З. (індексний номер 53310527 від 27.07.2020 року) про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1044 га, розташовану за адресою: с. Солонка, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, кадастровий номер :01:003:0069

Скасовано запис № 37486984 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1044 га кадастровий номер :01:003:0069, реєстраційний номер 000 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно і їх обтяжень, розташовану за адресою: с. Солонка, на території Солонківської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Додатковим рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року заяву ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 133 33,33 гривень та 948 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 13 333,33 гривень та 948,00 гривень судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 13 333,33 гривень та 948,00 гривень судового збору.

У листопаді 2023 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на додаткове рішення суду першої інстанції, в якій просить частково скасувати додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року, залишивши без змін в частині про відшкодування професійної правничої допомоги в розмірі 40 000 грн та судових витрат, які складаються зі судового збору в розмірі 2 844 грн. В іншій частині просить ухвалити нове рішення, яким стягнути з відповідачів судові витрати, які складаються з витрат пов`язаних з розглядом справи, а саме: витрат на професійну правничу допомогу; витрат, пов`язаних із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведення експертизи; витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а саме 84 259,01 грн. А також просить стягнути із відповідачів на користь ОСОБА_3 кошти в сумі 18 300 гривень судових витрат в суді ІІ інстанції, а саме: 4 300 гривень судовий збір; 4000+6000 участь в апеляційному розгляді справи (представника) (2000 грн/год), 4000 складання апеляційної скарги (рішення суду немайнового характеру).

Апеляційна скарга мотивована тим, що додаткове рішення суду першої інстанції є безпідставним та невмотивованим. На думку позивача, висновок суду про неспівмірність заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу із складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг в суді, і що такі витрати не відповідають критерію їх реальності та розумності їхнього розміру є безпідставним і надуманим.

З його сторони було виконано всі вимоги, щодо отримання відшкодувань на професійну правничу допомогу, які передбачені процесуальним законом. Відповідно до вимог статті 134 ЦПК України було попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу. Також позивач зазначає, що його вимоги відповідають критеріям, які вказані в статті 137 ЦПК України, а також в статтях 19, 30 Закону України «Про адвокату та адвокатську діяльність». При цьому позивач вказує, що суд при визначені суми відшкодування має виходити з критерію реальності адвокатських витрат та розумності, розмір гонорару визначається у відносинах між адвокатом та клієнтом за їх погодженням, і суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

В грудні 2023 року від ОСОБА_1 , інтереси, якого представляє ОСОБА_4 , надійшла апеляційна скарга на додаткове рішення. Апелянт ОСОБА_1 , не погоджується з додатковим рішенням, просить таке скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу.

Свою скаргу ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що суд першої інстанції ухвалив таке з порушенням норм процесуального права.

Неподання позивачем попереднього розрахунку витрат на правничу допомогу та незаявлення про таке стягнення під час розгляду справи судом першої інстанції, що мало місце у цій справі, відповідно до вимог статті 134 ЦПК України є перешкодою для стягнення з відповідачів таких витрат.

Окрім того, докази про витрати на правничу допомогу за вимогами частини восьмої статуї 141 ЦПК України подаються до суду до закінчення судових дебатів, або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки позивач докази про витрати подав без подання відповідної заяви та з пропуском строку, то суд першої інстанції мав залишити її без розгляду.

Позивач направив відповідачу заяву про ухвалення додаткового рішення 13 вересня 2023 року, а вже 14 вересня 2023 року така була розглянута судом. Про розгляд цієї заяви суд його не повідомляв. Ухвалення додаткового рішення без виклику сторін та без його участі є грубим порушенням його процесуальних прав. Термін в 1 календарний день не є достатнім терміном для отримання поштового відправлення, ознайомлення з ним та подання чи підготування заперечень.

Окрім того зазначає, що ОСОБА_3 завищує суму професійної правничої допомоги, вона не відповідає критеріям, вказаним в статті 137 ЦПК України, а також не підтверджені належними та допустимими доказами

У січні 2024 року від ОСОБА_3 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 інтереси, якого представляє ОСОБА_4 . Позивач вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 є безпідставною, надуманою та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи. ОСОБА_3 вважає, що представник ОСОБА_1 вводить суд в оману, оскільки за його словами в грудні 2021 року було надано орієнтовний розрахунок судових витрат. ОСОБА_3 заявляє, що його представниками від самого початку були ОСОБА_7 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_8 , ОСОБА_9 . Позивач також обґрунтовує розумність своїх вимог відповідно до статті137 ЦПК України, а також в статтей 19, 30 Закону України «Про адвокату та адвокатську діяльність». У своєму відзиві ОСОБА_3 просить в задоволені апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Піти Ярослав Ігорович відмовити повністю.

Відзив на апеляційні скарги від інших учасників справи не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 слід залишити без задоволення, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина четверта статті 367 ЦПК України).

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Згідно зі статтею 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (частини третя, п`ята статті 270 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У пунктах 56-58 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що: «вже після прийняття постанови у цій справі і після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, відповідачка надала новий розрахунок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, який доповнила витратами на суму 50894,40 грн. Велика Палата Верховного Суду вважає, що відповідачка пропустила строк для подання доказів понесених витрат. При цьому у своєму клопотанні від 22 листопада 2019 року відповідачка не просила поновити пропущений процесуальний строк та не вказала про поважність причин його пропуску. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду вважає, що в частині вирішення питання про стягнення витрат у розмірі 50 894,40 грн заяву відповідачки необхідно залишити без розгляду. Дані докази були надані ОСОБА_5 поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України».

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі №520/8662/19 зазначено, що: «сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів».

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі №161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи.

У справі, що переглядається:

- позивач надав попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у грудні 2021 року (т. 1 а.с. 97);

- зробив заяву про їх розподіл у виступі в судових дебатах (т. 1 а.с. 249-261);

- рішення суду першої інстанції ухвалене 16 серпня 2023 року;

23 серпня 2023 року позивач подав засобами поштового зв`язку заяву про ухвалення додаткового рішення, до якої додав докази понесених судових витрат у справі, а саме витрат на правову допомогу (т. 1 а.с. 273-282).

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору, суд першої інстанції залишив поза увагою те, що позивач, звертаючись до місцевого суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі 23 серпня 2023 року, пропустив визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України строк на подання такої заяви, разом з доказами, які підтверджують їх розмір. Із заявою про поновлення строку на подання доказів понесених судових витрат позивач не звертався.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про скасування додаткового рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу та залишення заяви про ухвалення додаткового рішення у цій частині без розгляду.

Схожий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №570/2984/13-ц (провадження №61-10611св19), від 29 вересня 2021 року у справі № 335/6384/1 (провадження № 61-9272св21) та від 31 серпня 2022 року у справі № 712/8522/19 (провадження № 61-11155св21).

Оскільки, докази щодо розміру судових витрат у виді судового збору подані позивачем до ухвалення рішення, однак їх розподіл таким рішення не вирішено, вирішення цього питання оскаржуваним додатковим рішення проведено без порушенням норм процесуального права.

З огляду на висновки колегії суддів щодо вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, така не убачає підстав для детального аналізу доводів апеляційних скарг щодо обґрунтованості таких витрат та їх розміру.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 УПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частина перша та друга статті 376 ЦПК України).

Зважаючи на те, що внаслідок порушення норм процесуального права суд першої інстанції невірно вирішив питання про розподіл судових витрат з оплати правової допомоги, розглянув це питання на підставі заяви, поданої із пропуском процесуального строку, без подання клопотання про його поновлення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного додаткового рішення у вказані частині, з ухваленням нового судового рішення у цій частині, а саме про залишення заяви про його ухвалення щодо розподілу витрат на правничу допомогу без розгляду.

В решті, а саме щодо розподілу судового збору, додаткове рішення слід залишити без змін, як таке, що прийняте з додержанням норм процесуального права.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням висновків суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги, а також виду судового рішення, що переглядається, підстави для здійснення розподілу (перерозподілу) судових витрат, відсутні.

У цьому ж зв`язку відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_3 про стягнення судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 126, 141, 259, 268, 270, 367, 368, 374, 375, 376, 382 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Додаткове рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 14 вересня 2023 року в частині вирішення питання про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 понесених витрат на правничу допомогу адвоката скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_3 про ухвалення додатково рішення у частині стягнення на його користь з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 витрат на правову допомогу залишити без розгляду.

В решті додаткове рішення залишити без змін.

У задоволенні вимоги ОСОБА_3 про стягнення судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 26 січня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич