РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткове)

27 лютого 2024 року, місто Звягель Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.,

(Справа № 273/870/22, провадження у справі № 2-др/285/4/24)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства СЕТАМ та Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа акціонерний товариство комерційний банк Приватбанк про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу електронних торгів, акту реалізації предмета іпотеки та свідоцтва про придбання нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебувала вищезазначена справа.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 30 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Проте під час проголошення рішення суду не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Вивчивши матеріали справи суд вважає, що є необхідність в ухваленні додаткового рішення по справі із наступних підстав.

Так відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

До суду надійшла заява від представника позивача про винесення додаткового рішення про вирішення питання щодо судових витрат.

Відповідачі заяв до суду не направили.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2 ч. 3 цієї статті до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Таким чином, враховуючи те, що оскільки позовні вимоги було задоволено частково, суд приходить до висновку, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача сплачений ним судовий збір в розмірі 992,00 грн.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Крім того, при визначенні суми відшкодування суд також має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

Вимоги сторони позивача щодо стягнення з відповідачів судових витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 20 000 грн. підтверджено наступними доказами: договорами про надання правничої допомоги, описом виконаних робіт та розрахунком понесених витрат, актам приймання-передачі, квитанціями про оплату.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача обґрунтовано, і з огляду на складність самої справи, суд вважає, що понесені позивачем витрати є співмірними із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг.

Керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі за позовом позовами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства СЕТАМ та Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа акціонерний товариство комерційний банк Приватбанк про визнання недійсними електронних торгів, скасування протоколу електронних торгів, акту реалізації предмета іпотеки та свідоцтва про придбання нерухомого майна.

Стягнути з ОСОБА_3 , Державного підприємства СЕТАМ (ЄДРПОУ 39958500) та Баранівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ЄДРПОУ 34325903) на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати, а саме: судовий збір по 330,66 грн з кожного та витрати на правову допомогу по 6 666 (шість тисяч шістсот шістдесят шість) грн 66 коп. з кожного.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 27.02.2024 року.

Головуючий