ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/308/23 Номер провадження 22-ц/814/480/24Головуючий у 1-й інстанції Ощинська Ю.О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

секретаря: Ракович Д.Г.,

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 ,

розглянувшив режимі відеоконференції з Пирятинським районним судом Полтавської області в м.Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Ощинської Ю.О. в м.Пирятині,-

в с т а н о в и в :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулася до районного суду з даним позовом, в якому просила визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та внести відповідні зміни до актового запису про народження сина.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення батьківства задоволено.

Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який народився у місті Пирятин Пирятинського району Полтавської області.

Зобов`язано Пирятинський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, внести зміни до актового запису № 96 від 23 серпня 2016 року, записавши батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », по батькові залишити « ОСОБА_7 ».

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати понесені нею у зв`язку з проведенням генотипоскопічного експертного дослідження у розмірі 11 400 (одинадцять тисяч чотириста) гривень.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог, які підтвердженні висновком генотипоскопічного експертного дослідження.

Рішення оскаржив ОСОБА_3 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що висновок судової експертизи є неналежним доказом у справі у зв`язку з тим, що вказана експертиза проведене не судовим експертом або судово-експертною установою, яка внесена до Державного реєстру атестованих судових експертів.

Одночасно з апеляційною скаргою подав клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи, виконання якої просив доручити експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м.Київ, вул.Докучаєвська,4).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ІНФОРМАЦІЯ_5 народився ОСОБА_4 .

Відповідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 6 від 02.02.2023 року при реєстрації народження ОСОБА_4 у графі відомості про батька зазначено ОСОБА_8 . При цьому інформація про батька була зазначена згідно ч. 1 ст. 135 СК України.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_9 зазначала, що ОСОБА_3 є біологічним батьком її сина ОСОБА_4 , оскільки вона з відповідачем мала інтимні стосунки.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку про достатність доказів на підтвердження батьківства відповідача.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до частин першої, третьої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 СК України.

Відповідно до частин першої та другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу (частина четверта статті 128 СК України).

Тобто, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Визнання батьківства за рішенням суду, розглядається як засіб захисту прав дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав дитини. Визначення батьківства дитини є підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема обов`язку з утримання дитини.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

За статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частинами першою, шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може гуртуватися на припущеннях.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо.

Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Судом першої інстанції були взяті до уваги висновки судової молекулярно-генетичної експертизи, проведеної медико-генетичним центром «Мама Папа».

Проте, у зв`язку з належністю цього Центру до господарського товариства приватної форми власності та не належності до суб`єктів судово-експертної діяльності, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 вересня 2023 року призначено по даній справі повторну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи для вирішення питання, чи наявне кровне споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_1 , та яка величина вірогідності підтвердження (у відсотковому відношенні) та чи є ОСОБА_3 біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , матір`ю якого є ОСОБА_1 .

Згідно з висновком експерта №103-208-2023 від 27.11.2023 року молекулярно-генетичного дослідження встановлено вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_4 складає величину не менш ніж 99,99% ( а.с.164-167).

Отже, вбачається, що результатами проведеної експертизи позовні вимоги ОСОБА_1 доведені достатніми, належними та допустимими доказами та є такими, що обгрунтовано задоволені судом першої інстанції

Інші доводи апеляційної скарги висновків районного суду не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29.01.2024 року.

Головуючий суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна