Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

18 січня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2023р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 27.05.2016 р., від якого мають малолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через несумісність характерів, різні погляди на сімейне життя, втрату почуття любові та поваги один до одного, відсутністю взаєморозуміння. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне проживання та примирення подружжя є неможливими. Після розірвання шлюбу просила повернути їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ». Просила також стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком їх спільної дитини, яка проживає разом з позивачем та утримання якої відповідач не здійснює.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 07.11.2023 р. (суддею Скрипник О.Г.) з призначенням розгляду за правилами спрощеного провадження з викликом сторін.

На підставі протоколу повторно автоматичного розподілу вищевказана цивільна справа 15.01.2024 р. передана в провадження судді Ларіонової Н.М.

До початку судового засідання позивач подала письмову заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. На позовних вимогах наполягає. Вказує в заяві, що шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2023 р., спорів про майно та місце проживання дітей не має.

Відповідач, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, в зв`язку з чим відповідно до вимог ст.ст.280-281 ЦПК України розгляд даної справи проведений в заочному порядку.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно із вимогами ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В силу положень ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки.

Судом встановлено, що з 27.05.2016 року сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 912.

Від спільного життя сторони мають малолітню дочку: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис №800.

Шлюбні відносини між сторонами припинені з лютого 2023 р. через несумісність характерів, протилежні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного.

На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1

Спору про розподіл майна між сторонами та місце проживання дитини на момент розгляду справи не має.

Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені, клопотання про надання строку на примирення позивачем не заявлялось, відповідач, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, що свідчить про байдужість до збереження сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ч. 1 ст. 24 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище.

Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи надалі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище.

В зв`язку з чим, суд вважає необхідним відновити позивачу, яка висловила свій намір на повернення дошлюбного прізвища « ОСОБА_4 », про що вказала в поданій до суду позовній заяві.

Згідно ч. 2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 27 травня 2016 року № 912, складеному Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів, суд дійшов такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є людиною працездатного віку, мешкає окремо від позивача та дочки, документів про те, що відповідач має постійний дохід (заробітну плату), суду не надано.

Законом України «Про державний бюджет на 2024» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, становить: з 1 січня 2024 року - 3196 гривень.

Відповідно до ст.141 СК України мати та батько мають рівні обов`язки до дитини, в т.ч. і обов`язку її утримання.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує, що відповідач є людиною працездатного віку, здоровий за станом здоров`я, має об`єктивну можливість офіційно працювати, а також враховує, що рівний обов`язок по утриманню дитини має також і позивач у справі.

Постановляючи рішення суд враховує, що позивачем суду не надавались докази на підтвердження придбання відповідачем рухомого та нерухомого майна і не заявлялось про це суду.

З огляду на те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках, виходячи із засад справедливості та розумності, суд, враховуючи обставини, передбачені ст. 182 СК України, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Вказаний розмір аліментів є доцільним, відповідає інтересам обох сторін та інтересам дитини, а також чинному законодавству. В зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 18.09.2023 року, і до повноліття дитини.

Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 1073,60 грн. (за ставками розміру судового збору, що діяв на час звернення позивача до суду).

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 3, 24, 84, ч. 3 ст. 105, 112, 115, 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76-82, 141, 258-259, 263, 264-265, 268, 272, 273, 280-282, 354, 430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дитину - задовольнити в повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянином України та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянкою України, зареєстрований 27.05.2016 р. Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 912, які мають одну малолітню дитину.

Відновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дошлюбне прізвище - « ОСОБА_4 ».

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімсот три грн. 60 коп.).

Після набрання рішенням законної сили направити його копію до Подільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб від 27 травня 2016 року № 912, складеному Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Рішення складено 18.01.2024 р.

Суддя Н. М. Ларіонова