РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2024

Справа № 331/3069/23

Провадження № 2/331/115/2024

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 у травні 2023 року, в особі адвоката Тобота Ю.С., звернулася до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області, третя особа Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. У позові зазначила, що з 01.04.2019 року вона обіймала посаду начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області. В редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 року № 2620 IX, який набрав чинності з 01.01.2023 року припинено діяльність Фонду соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. У зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників, вирішено звільнити позивача з 18.04.2023 року з посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України. Позивачка вважає, що при звільненні допущено порушення вимог діючого законодавства, оскільки їй не було запропоновано нову посаду у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, так як Фонд соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції фонду були реорганізовані шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року, в той час як Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України видано наказ № 54-090 від 16.12.2023 року, яким наказано скоротити увесь штат та усю чисельність працівників. Вважає таке звільнення незаконним, тому просить визнати протиправним та скасувати наказ про звільнення, поновити її на посаді, стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою суду від 15.05.2023 року позовну заяву залишено без руху./а.с.83/.

Ухвалою суду від 12.06.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, визначено про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки для подання відзиву на позов та заяв по суті справи./а.с.97/.

23.06.2023 року до суду надійшли пояснення третьої особи щодо позову або відзиву, у яких представник третьої особи просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки законодавцем, а саме Верховною Радою України прийнято рішення про припинення ФСС України, а тому, як наслідок, виникли законні підстави для проведення заходів реорганізації ФСС України./100-105 Т.1/.

27.06.2023 року від представника позивача адвоката Чернікова Д.Ю. до суду надійшли заперечення щодо наданих ГУ ПФУ в Запорізькій області пояснень по справі, у яких представник відповідача не погодився з доводами представника третьої особи з підстав, які зазначені у позовній заяві./а.с.127-147 Т.1/.

27.06.2023 року від представника позивача адвоката Чернікова Д.Ю. до суду надійшло клопотання про залучення до участі у розгляді вказаного позову у якості відповідача Головне управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області та виключити зі складу учасників справи Фонду соціального страхування України ,голову комісії з реорганізації Фонду соціального страхування України Бахматського Олександра Олександровича,Голову комісії з реорганізації Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області Сударікова І.Ю. та уточнення позовних вимог./а.с.151-167 Т.1/.

Ухвалою суду від 20.09.2023 року , за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чернікова Д.Ю., до участі у розгляді справи залучено у якості відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області ./а.с.236-237 Т.1/

27.09.2023 року від представника відповідача Головного управління Пенсійного Фонду України в Запорізькій області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач заперечував проти задоволення позовник вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву./а.с.243-250 Т.1/

Представник позивача адвокат Черніков Д.Ю. в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову , оскільки позов заявлено до неналежного відповідача.

Суд,заслухавши сторони по справі, ознайомившись з матеріалами справи, оцінивши докази надані сторонами та заперечення, приходить до наступних висновків.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що з 01.04.2019 року ОСОБА_1 обіймала посаду начальника відділу страхових виплат та матеріального забезпечення Бердянського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області.

В редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 року № 2620 IX, який набрав чинності з 01.01.2023 року припинено діяльність Фонду соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року. У зв`язку із скороченням чисельності і штату працівників, вирішено звільнити позивача з 18.04.2023 року з посади на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України.

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що при звільненні допущено порушення вимог діючого законодавства, оскільки ОСОБА_2 не було запропоновано нову посаду у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, так як Фонд соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції фонду були реорганізовані шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року, в той час як Виконавчою дирекцією Фонду соціального страхування України видано наказ № 54-090 від 16.12.2023 року, яким наказано скоротити увесь штат та усю чисельність працівників.

Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами, та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

При поданні позову позивачем зазначено у справі відповідача - Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області.

В редакції Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.09.2022 року № 2620 IX, який набрав чинності з 01.01.2023 року припинено діяльність Фонду соціального страхування України та Управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 01.01.2023 року.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань правонаступником Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Запорізькій області є Пенсійний Фонд України () .

Ухвалою суду від 20.09.2023 року , за клопотанням представника позивача ОСОБА_3 - адвоката Чернікова Д.Ю., до участі у розгляді справи залучено у якості відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області .

Відповідно до ч.1 ст. 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц вказала, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Визначення у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом. Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад (правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19, від 20 січня 2021 року у справі 203/2/19).

Якщо заявлені позивачем вимоги безпосередньо стосуються прав та обов`язків іншої особи, яка не залучена до участі у справі в якості відповідача, вони не можуть бути розглянуті судом, оскільки лише за наявності належного складу відповідачів у справі суд у змозі вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та вирішити питання про їх задоволення, без залучення таких належних відповідачів позовні вимоги вирішені бути не можуть.

Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Отже, саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

В судовому засіданні встановлено, що ні позивачем, ні його представником-адвокатом Черніковим Д.Ю., не було надано суду належних і допустимих доказів, у розумінні ст. 76, 77 ЦПК України, на підтвердження того, що саме відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, порушив права позивача під час звільнення з займаної посади і має відповідати за даним позовом.

Отже, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

Пленум Верховного Суду України у пункті 8 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.

При цьому, оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, у зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача, обґрунтованість підстав для визнання протиправним та скасування наказу про звільнення ОСОБА_3 , поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, судом не перевіряється та не досліджується. Аналогічний правовий висновок висловив Верховний Суд у постанові від 11.06.2020 року у справі №761/7719/18.

Керуючись ст. 2, 3,10,12,13, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 18.01.2024 року.

Суддя Н.В.Фісун