КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 761/9664/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/416/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Кулікової С.В., Музичко С.Г.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної інноваційної фінансово-кредитної установи про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі,

за апеляційною скаргою представника Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року, ухваленого під головуванням судді Матвєєвої Ю.О.,-

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з названим позовом до суду.

Позивач просив стягнути з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 141 989 грн 64 коп.

Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що 04 липня 2022 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва його поновлено на роботі з 01 травня 2021 року та стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 268 506 грн 05 коп.

Наказом від 09 лютого 2023 року позивача було поновлено на роботі.

Вважав, що відповідач допустив затримку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва в період з 05 липня 2022 року по 08 лютого 2023 року.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки рішення суду про поновлення на роботі в розмірі 140 169 грн 26 коп. без врахування відповідних податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь держави судовий збір в сумі 2 684 грн 00 коп.

В апеляційній скарзі представник Державної інноваційної фінансово-кредитної установи просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду від 10 травня 2023 року ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, апеляційну скаргу просить залишити без задоволення.

На адресу Київського апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про розгляд справи за його відсутності.

У судовому засіданні представник Державної інноваційної фінансово-кредитної установи вимоги апеляційної скарги підтримала.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Задовольняючи часткового позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року в частині поновлення позивача на роботі виконане лише 09 лютого 2023 року, відтак з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року ОСОБА_1 поновлено на посаді фахівця 1 категорії відділу міжнародної діяльності Державної інноваційної фінансово-кредитної установи з 01 травня 2021 року та стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 268 506 грн 05 коп.

Рішення в частині поновлення позивача на роботі та стягнення суми середньомісячної заробітної плати підлягало негайному виконанню.

Постановою Київського апеляційного суду від 18 січня 2023 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року залишено без змін.

Наказом в.о. голови правління Державної інноваційної фінансово-кредитної установи від 09 лютого 2023 року № 4-к/тр ОСОБА_1 поновлено на посаді з 01 травня 2021 року.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 зазначив, що оскільки відповідач допустив затримку виконання рішення про поновлення на роботі в період з 05 липня 2022 року по 08 лютого 2023 року, що становить 156 робочих днів, відтак має бути стягнено з відповідача середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 141 989 грн 64 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно з ч.5 ст. 235 КЗпП, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 236 КЗпП в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року про поновлення ОСОБА_1 на роботі виконано 09 лютого 2023 року. Отже відповідачем були порушені строки виконання судового рішення.

Відтак, час затримки виконання судового рішення визначений періодом з 05 липня 2022 року по 08 лютого 2023 року (154 робочих днів).

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз. 5 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню.

Згідно із ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляд інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 04 липня 2022 року у справі № 761/19809/21 середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 визначена в розмірі 910 грн 19 коп.

Час затримки виконання судового рішення - 154 робочих днів.

Середній заробіток за час затримки виконання судового рішення суду за період з 05 липня 2022 року по 08 лютого 2023 року - 140 169 грн 26 коп. (910 грн 19 коп. х 154 робочих днів).

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із Державної інноваційної фінансово-кредитної установи на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 05 липня 2022 року по 08 лютого 2023 року в розмірі 140 169 грн 26 коп.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги про неможливість поновити ОСОБА_1 на неіснуючій посаді, що стало підставою для звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення.

Так, вказане посилання спростовується тим, що позивача поновлено на роботі 09 лютого 2023 року, а заява про роз`яснення рішення розглянута Шевченківським районним судом 06 березня 2023 року. А тому, посилання апелянта на те, що позивача не було поновлено на роботі у зв`язку із зверненням до суду про роз`яснення рішення є необгрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не звернув увагу на зупинення виконавчого провадження в період з 21 листопада 2022 року по 09 лютого 2023 року, колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 235 КЗпП, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального або неправильне застосування норм процесуального права.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 10 травня 2023 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 382 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника Державної інноваційної фінансово-кредитної установи залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 10 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.В. Кулікова

С.Г. Музичко