Справа № 308/4880/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Краматорський міський центр зайнятості про встановлення факту припинення цивільно-правового договору про виконання робіт,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Краматорський міський центр зайнятості про встановлення факту припинення цивільно-правового договору про виконання робіт.

Дослідивши матеріали заяви суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно п.5 ч.2 до ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення .

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст.. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Зазначена заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.3 ст. 175 ЦПК України, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

Згідно ст. 318 ЦПК України, при зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту , заявник має зазначити який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт а також докази, що підтверджують факт.

При цьому, згідно з частинами першою та другою статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Глава 61 ЦК України у параграфах 2 - 4 регулює окремі різновиди договорів підряду. Тому загальні норми параграфа 1 глави 61 ЦК України можуть застосовуватись до окремих видів договорів підряду, передбачених цим Кодексом.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Особливість цивільно-правового договору в тому, що він застосовується для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання кінцевих результатів праці, і в разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними й дія їх припиняється.

Положеннями статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Згідно з ч. 3. ст. 653 ЦК України, ч. 4 ст. 188 ГК України договір може бути розірвано або за домовленістю сторін, або на вимогу однієї з сторін за рішенням суду. При цьому для односторонньої відмови від правочину достатньо заяви однієї сторони.

Договір підряду припиняється у зв`язку з виконанням обумовленої при його укладенні роботи, про що складається акт здавання-приймання, який підписується сторонами договору.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим для справ окремого провадження. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків.

Згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України у п. 1 постанови «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Звертаючись до суду із вказаною заявою, ОСОБА_1 не вказує підстав звернення до суду в порядку окремого провадження, не зазначає чому саме вказана заява має бути розглянута в порядку окремого позовного провадження.

При цьому як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 , вказує себе як позивача (а не в якості заявника), також вказує ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» відповідачем та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог: Краматорський міський центр зайнятості (замість заінтересованих осіб).

Згідно ч. 3 ст. 42 ЦПК України, справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Згідно вимог ст. 318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

ОСОБА_1 , подаючи до суду заяву про встановлення факту припинення цивільно-правового договору про виконання робіт, вказує що строк дії такого з 01.08.2016 по жовтень 2016. Вказуючи, що 01.08.2016 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» було укладено цивільно-правовий договір на виконання роботи зі строком дії договору по жовтень 2016 року включно. Роботи за договором від 01.08.2016 року заявником виконувались в період часу з серпня 2016 року по жовтень 2016 року.

По вказаному цивільно-правовому договору заявник отримала оплату від ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» за серпень 2016 року - 600 гривень, за вересень 2016 року - 400 гривень, за жовтень 2016 року - 200 гривень, згідно Індивідуальними відомостями про застраховану особу (форми ОК- 5 та ОК-7).

При цьому, зі змісту Індивідуальних відомостей про застраховану особу (форми ОК- 5 та ОК-7), що додані до матеріалів заяви, та на які покликається ОСОБА_1 , за звітний рік 2015 року вона отримувала заробіток від 38876531 (ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР») 09.2015 - 200.00 грн., 10.2015 -100.00 грн., за 2016 рік: 01.2016 - 200.00 грн., 02.2016 - 100.00 грн., 06.2016-100.00 грн., 08.2016-600.00 грн., 09.2016 - 200.00 грн.

Цивільно-правовий договір на який посилається заявник до поданої заяви не доданий. За твердженням ОСОБА_1 , у неї такий відсутній. При цьому, відомості щодо вчинення ОСОБА_1 заходів з приводу отримання копії договору у ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» в матеріалах справи відсутні. Відомостей про припинення діяльності ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» в матеріалах справи відсутні.

Заявник стверджує, що 27.09.2023 направляла на відомі адреси ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» листи про необхідність направити до центру зайнятості інформацію про припинення цивільно-правового договору від 01.08.2016 року, але листи повернулись у зв`язку із закінченням строку зберігання.

До заяви додано копії конвертів та рекомендованих повідомлень, в яких відсутні відомості про адресу надісланого листа. Відомості про направлення заявником листів на електронну адресу підприємства, та підтверджень про здійснення телефонних дзвінків, матеріли справи не містять.

Згідно частини першої статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану, при цьому в порядку окремого провадження може вирішуватися спір про факт, але не спір про право цивільне.

При цьому, заявник вказує в заяві що відповідач ТОВ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» порушив приписи п.1 розділу ІІ Порядку подання Розрахунку Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу і не подав до контролюючого органу вчасно звітність в результаті чого в реєстрі міститься інформація про існування правовідносин між ними, тобто вказуючи про наявність спору про право (надання статусу безробітного), який має вирішуватися в порядку позовного провадження.

У постанові від 27.09.2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду (справа № 201/5972/22). вказано на те, що:

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України не є вичерпним.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Таким чином, з огляду на наведене, вважаю, що наявність вказаних недоліків позбавляє суд можливості провести підготовку справи до розгляду, призначити її та вирішити у відповідності до Закону. Підстав для звільнення від доказування судом не встановлено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, в яких зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист, залишення заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків заяви.

Враховуючи викладене, заявник має додатково обґрунтувати підстави звернення до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а заявнику надати строк для їх усунення.

Керуючись ст.ст.185, 260, 293 ЦПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТЕХПРОМПАРТНЕР» Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Краматорський міський центр зайнятості про встановлення факту припинення цивільно-правового договору про виконання робіт - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки заяви протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали. Роз`яснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу. Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош