ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

19 січня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/3384/23

Головуючий у першій інстанції Хоменко Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/153/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Мамонової О.Є.,

суддів Висоцької Н.В., Онищенко О.І.,

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство "Комерційний банк "ПриватБанк",

відповідач: ОСОБА_1 ,-

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" на заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.10.2005 у розмірі 75 909,14 грн станом на 30.04.2023 та судові витрати у розмірі 2 684 грн судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 03.10.2005, чим підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між нею та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом на заяві. Заявою відповідачки підтверджено той факт, що вона повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які надані їй для ознайомлення в письмовій формі.

Відповідачці відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 10300 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Банк указував, що свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та надав відповідачці можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідачка зобов`язалась повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором.

Але в процесі користуванням кредитним рахунком відповідачка не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 30.04.2023 виникла заборгованість у сумі 75 909,14 грн яка складається з наступного:

9 261,33 грн заборгованості за тілом кредиту;

66 647,81 грн заборгованості за простроченими відсотками;

Заочним рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість, яка виникла за кредитним договором № б/н від 03.10.2005, у розмірі 9 261,33 грн.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 327,45 грн судового збору.

В апеляційній скарзі АТ КБ «Приватбанк» просить рішення районного суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків у сумі 66 647,81 грн та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись необґрунтованість та незаконність рішення суду, ухвалення без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що сторонами при укладені кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, зокрема у заяві встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитом (3% на місяць), тип кредитної картки, валюта кредиту, порядок погашення. На вказане суд уваги не звернув та безпідставно вважав, що відсоткова ставка не узгоджена сторонами при укладені договору.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення в оскаржуваній частині.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Рішення суду в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 9 261,33 грн не оскаржується та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, яка, зокрема зазначає, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками.

Задовольняючи частково позов Банку, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві відповідача від 03.10.2005 процентна ставка не зазначена, а тому, враховуючи, що фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, суд стягнув з відповідача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 9 261,33 грн.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не може апеляційний суд з огляду на наступне.

Судом у справі встановлено, що 03.10.2005 між сторонами укладено договір про надання банківських послуг шляхом підписання ОСОБА_1 анкети - заяви (а.с. 15).

У тексту заяви зазначено особисті данні відповідачки; тип карти: НОМЕР_1 ; валюта: гривня; тип кредитного ліміту: фінансовий, фіксований; сума кредитного ліміту: 10 000 грн; базова відсоткова ставка: 3 відсотки в місяць із розрахунку 360 днів у році; термін дії кредитного ліміту: відповідає терміну дії картки; порядок погашення заборгованості: щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості (а.с. 15).

До позову банком додано Умови та Правила надання банківських послуг, які відповідачкою не підписані (а.с. 16-25).

Відповідно до довідки банку, відповідачці надавалась у користування кредитна картка № НОМЕР_2 дата відкриття 03.10.2005, термін дії до 10/12, тип картки універсальна (а.с. 14).

Згідно з довідкою банку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 : 03.0.2005 старт карткового рахунку № НОМЕР_2 , встановлено кредитний ліміт 07.10.2005 у сумі 10 000 грн, 10.11.2008 зменшено кредитний ліміт до 9 966,60 грн, 27.11.2008 збільшено кредитний ліміт до 10 000 грн, 23.12.2008 збільшено кредитний ліміт до 10 300 грн, 10.01.2009 зменшено кредитний ліміт до 9 270 грн, 14.01.2009 зменшено кредитний ліміт до 9 270 грн, 24.01.2009 зменшено кредитний ліміт до 9 270 грн, 19.08.2015 зменшено кредитний ліміт до 9 270 грн, 11.11.2019 зменшено кредитний ліміт до 0 грн (а.с. 13).

На підтвердження заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» до позовної заяви додано розрахунок заборгованості за договором №б/н від 03.10.2005, укладеним між Банком та клієнтом ОСОБА_1 , за яким станом на 30.04.2023 вона становить 75 909,14 грн (а.с. 5-8), з яких:

9 261,33 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту);

66 647,81 грн загальний залишок заборгованості за відсотками;

З виписки за договором №б/н за період з 03.10.2005 по 17.05.2023 вбачається, що відповідачка активно користувалась наданим кредитним лімітом (а.с. 9-12).

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Положеннями частини 1 ст. 4, частин 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів і на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У справі встановлено, що у заяві від 03.10.2005 сторонами обумовлена процентна ставка у розмірі 3% в місяць з розрахунку 360 днів у році.

Згідно розрахунку Банку, який неспростований, загальний залишок заборгованості за відсотками станом на 30.04.2023 становить 66 647,81 грн.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за простроченими відсотками через незазначення у заяві відповідача від 03.10.2005 процентної ставки, не визначився із юридичною природою спірних правовідносин та необґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог Банку про стягнення заборгованості за простроченими відсотками, у зв`язку із чим заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.09.2023 підлягає скасуванню в оскаржуваній частині, із ухваленням нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 66 647,81 грн заборгованості за простроченими відсотками.

Згідно із ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи, що апеляційним судом задоволено апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25.09.2023 в частині вирішення позовних вимог Банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками скасовано з ухваленням нового рішення про задоволення цих вимог, то з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору: за розгляд справи судом першої інстанції в сумі 2 356,55 грн (2 684 грн (сплаченого судового збору при зверненні до суду першої інстанції) х 87,8% (66647,81 грн : 75909,14 грн х 100%); за розгляд справи судом апеляційної інстанції у сумі 4 026 грн (а.с. 60), а всього - 6 382,55 грн.

Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Заочне рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2023 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками - скасувати.

Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д, ) 66 647,81 грн заборгованості за простроченими відсотками та 6 382,55 грн судового збору за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій, а всього 73 030,36 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча О.Є. Мамонова

Судді: Н.В. Висоцька

О.І. Онищенко