1Справа № 335/2951/23 2/335/89/2024
15 січня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Махненко А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договорами позики,
за участю представника позивача ОСОБА_3 , -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договорами позики, в обгрунтування якого зазначив наступне.
18.09.2019 року за Договором позики позивач передав відповідачу 57 000 доларів США, що на день складання позову за офіційним курсом НБУ становить 2 084 410,20 гривень, який шляхом надання боргової розписки зобов`язався повернути зазначені грошові кошти позичальнику строком до 17.03.2020 року.
21.12.2019 року за Договором позики позивач передав відповідачу 50 000 доларів США, що на день складання позову за офіційним курсом НБУ становить 1 828 430 гривень, який шляхом надання боргової розписки зобов`язався повернути зазначені грошові кошти позичальнику строком до 20.06.2020 року.
14.02.2020 року за Договором позики позивач передав відповідачу 43 200 доларів США, що на день складання позову за офіційним курсом НБУ становить 1 579 763,52 гривень, який шляхом надання боргової розписки зобов`язався повернути зазначені грошові кошти позичальнику строком до 10.03.2020 року.
24.04.2020 року за Договором позики позивач передав відповідачу 57 000 доларів США, що на день складання позову за офіційним курсом НБУ становить 2 084 410,20 гривень, який шляхом надання боргової розписки зобов`язався повернути зазначені грошові кошти позичальнику строком до 23.10.2020 року.
У визначний термін відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість на загальну суму 7 577 013,92 гривні, яку позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.
Ухвалою судді від 06.04.2023 року позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк на усунення недоліків позову.
20.04.2023 року позивачем подано клопотання про усунення недоліків позову.
Ухвалою судді від 26.04.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, відповідачу встановлено строк на подання відзиву.
23.06.2023 року представником позивача подано заяву про зміну предмету позову та уточнений позов, у якому, посилаючись на викладені у первісному позові обставини, у зв`язку із порушення відповідачем виконання зобов`язань за договорами, на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано 3 % річних від простроченої суми боргу за Договором від 18.09.2019 року у розмірі 204 215,09 гривень, за Договором від 21.12.2019 року 164 859,26 гривень, за Договором від 14.02.2020 року 155 682,45 гривень, за Договором від 24.04.2020 року 171 835,35 гривень, що разом становить 696 592,15 гривень. Зазначаючи, що грошові кошти за вищевказаними договорами відповідачем не повернуті позичальнику, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 8 273 606,07 гривень, яка складається із суми боргу за договорами у сумі 7 577 013,92 гривні та 3 % річних від простроченої суми - 696 592,15 гривень, а також просить покласти на відповідача понесені судові витрати на правничу допомогу та по сплаті судового збору.
Ухвалою суду від 26.06.2023 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву ОСОБА_1 , сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 12.10.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, надав для огляду оригінали боргових розписок, які було досліджено судом. Зазначив, що у добровільному порядку відповідач відмовляється повернути грошові кошти, які отримав у борг для ведення підприємницької діяльності, досудове врегулювання спору між сторонами не вдалося, відповідач просить надати ще час для повернення коштів, що не влаштовує позивача.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позов не надав, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд розглянув справу за відсутності відповідача, на підставі досліджених доказів, в порядку заочного розгляду.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності і взаємозв`язку, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу чиїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 18.09.2019 року між ОСОБА_1 як Позикодавцем і ОСОБА_2 як Позичальником укладено договір позики на суму 57 000 доларів США, що на день подання позову за офіційним курсом НБУ становить 2 084 410,20 гривень, на підтвердження чого ОСОБА_2 надано власноруч складену розписку про отримання грошових коштів у зазначеному розмірі, які він зобов`язався повернути позичальнику у строк до 17.03.2020 року.
Крім того, 21.12.2019 року за між ОСОБА_1 як Позикодавцем і ОСОБА_2 як Позичальником укладено договір позики на суму 50 000 доларів США, що на день складання позову за офіційним курсом НБУ становить 1 828 430 гривень, на підтвердження чого ОСОБА_2 надано власноруч складену розписку про отримання грошових коштів у зазначеному розмірі, які він зобов`язався повернути позичальнику у строк до 20.06.2020 року.
Крім того, 14.02.2020 року за між ОСОБА_1 як Позикодавцем і ОСОБА_2 як Позичальником укладено договір позики на суму 43 200 доларів США, що на день складання позову за офіційним курсом НБУ становить 1 579 763,52 гривень, на підтвердження чого ОСОБА_2 надано власноруч складену розписку про отримання грошових коштів у зазначеному розмірі, які він зобов`язався повернути позичальнику у строк до 10.03.2020 року.
Крім того, 24.04.2020 року за між ОСОБА_1 як Позикодавцем і ОСОБА_2 як Позичальником укладено договір позики на суму 57 000 доларів США, що на день складання позову за офіційним курсом НБУ становить 2 084 410,20 гривень, на підтвердження чого ОСОБА_2 надано власноруч складену розписку про отримання грошових коштів у зазначеному розмірі, які він зобов`язався повернути позичальнику у строк до 23.10.2020 року.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей, визначених родовими ознаками.
Як передбачено положеннями ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає.
Судом встановлено, що відповідачем в обумовлений договорами строк позика позивачеві не повернута. Станом на час розгляду справи судом зобов`язання відповідача за договорами позики залишаються не виконаними. Загальний розмір заборгованості за договорами ставить 7 577 013,92 гривень, що підтверджується розрахунком позивача і не спростовано відповідачем, яким не надано будь-яких доказів суду про повне або часткове повернення грошових коштів, отриманих у позику.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України зобов`язання підлягає виконанню у вказаний в договорі строк.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, за вимогами статті 611 цього Кодексу, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом.
Оскільки в порушення норм закону та умов договорів позики відповідач свої зобов`язання за вказаними договорами належним чином не виконав, позику у визначені договорами строки не повернув, у зв`язку із чим у позивача наявні підстави вимагати виконання умов договорів шляхом стягнення з відповідача суми боргу у зазначеному розмірі.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.
Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь суми боргу за договорами позики у розмірі 7 577 013,92 гривень
Крім того, ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З правової позиції Верховного Суду України, висловленої в Постанові від 17 жовтня 2011 року у справі № 6-42цс11 вбачається, що проценти, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафними санкціями, у зв`язку з чим, внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання кредитор набуває право на отримання вищевказаних нарахувань за весь час прострочення, а тому таке прострочення є триваючим правопорушенням.
Таким чином, право подавати позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних за кожен місяць виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.
Згідно із розрахунком позивача, за період прострочення позичальником зобов`язання за Договором від 18.09.2019 року нараховано три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 204 215,09 гривень, за Договором від 21.12.2019 року 164 859,26 гривень, за Договором від 14.02.2020 року 155 682,45 гривень, за Договором від 24.04.2020 року 171 835,35 гривень, що разом становить 696 592,15 гривень. Розрахунок позивача та підстави таких нарахувань як виду відповідальності за невиконання грошових зобов`язань за договорами відповідачем не спростовано.
У зв`язку з цим, враховуючи встановлені судом обставини справи, наявність невиконаного відповідачем зобов`язання по поверненню отриманих від позивача грошових коштів за Договорами позики у встановленому розмірі, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення відповідача трьох відсотків річних від простроченої суми у розмірі у загальному розмірі 696 592,15 гривень, на підставі ст. 625 ЦК України.
У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У зв`язку із відсутністю на час розгляду справи доказів про розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу, відповідно до ст. 137 ЦПК України, попередній розрахунок яких позивачем наведено у позові, питання про розподіл судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 247, 259, 261, 265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про стягнення суми боргу за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики від 18.09.2019 року, 21.12.2019 року, 14.02.2020 року, 24.04.2020 року у розмірі 8 273 606 гривень 07 копійок, яка складається із суми боргу за договорами у сумі 7 577 013 гривень 92 копійки та 3 % річних від простроченої суми у розмірі 696 592 гривень 15 копійок, та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 420 гривень 00 копійок, а всього 8 287 026 (вісім мільйонів двісті вісімдесят сім тисяч двадцять шість) гривень 07 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.
Повне судове рішення складено 22.01.2024 року.
Суддя В.В. Калюжна