Провадження № 22-ц/802/74/24 Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Матвійчук Л. В.,

суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,

з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,

представника заявника Симчука Н. В.,

представника АТ КБ «Приватбанк» - Мельник В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання зобов`язання припиненим за апеляційною скаргою заявника ОСОБА_1 на ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеною заявою, обґрунтовуючи її тим, що 30 січня 2023 року у цивільній справі №161/12732/22 за його позовом до Акціонерного товариства комерційний банк (далі АТ КБ) «Приватбанк» про визнання зобов`язання припиненим Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено судове рішення про задоволення позову.

Заявник зазначав, що АТ КБ «Приватбанк» відмовляється виконувати рішення суду, зобов`язання за кредитним договором від 17 жовтня 2013 року не припинені, а він не має можливості закрити даний договір через наявну заборгованість.

Також вказував, що він звернувся до Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з приводу примусового виконання рішення суду, однак, виконавчий документ йому було повернуто з тих підстав, що резолютивна частина рішення суду та виконавчого документа не передбачають заходів примусового виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження».

Ураховуючи наведене, заявник ОСОБА_1 просив суд встановити спосіб виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року, а саме: «Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» припинити зобов`язання за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2013 року, укладеним між ним ОСОБА_1 та Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк».

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його заяви.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ КБ «Приватбанк», вважаючи оскаржувану ухвалу суду правильною по суті, просило вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представника заявника, представника АТ КБ «Приватбанк», дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року у цивільній справі № 161/12732/22, залишеним без змін постановою Волинського апеляційного суду від 25 квітня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, визнано припиненим зобов`язання за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк» (а.с.89-91, 135-138).

На виконання вказаного рішення суду 01 серпня 2023 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області Матіюку С. Ю. видано виконавчий лист № 161/12732/22 (а.с.179).

Як вбачається з повідомлення державного виконавця Левіцької А. С. Печерського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 04 серпня 2023 року, згаданий виконавчий документ повернутий ОСОБА_1 без виконання на підставі того, що резолютивна частина виконавчого документа не передбачає заходів примусового виконання рішення, визначених Законом України «Про виконавче провадження» (а.с.177, 178).

Звертаючись до суду з цією заявою, ОСОБА_1 свої вимоги обґрунтовував тим, що встановлення способу виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року, а саме: викладення резолютивної частинирішення наступним чином: «Зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» припинити зобов`язання за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2013 року, укладеним між ОСОБА_1 та АТ КБ «Приватбанк», дасть йому можливість звернути до виконання рішення суду в примусовому порядку.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №2-749/11/2229 викладений наступний правовий висновок.

Частиною 1 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Як вбачається із ч. 3 вказаної вище статті, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» (із змінами) передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Поняття «спосіб» і «порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке реалізується у виконавчому провадженні. Вони означають визначену рішенням суду послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем. Спосіб виконання судового рішення - це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, встановленого ст. 16 ЦК України. Під зміною способу виконання рішення суду необхідно розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення у разі неможливості його виконання у раніше встановлений спосіб.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 в межах розгляду цивільної справи № 161/12732/22 за його позовом до АТ КБ «Приватбанк», заявляв вимоги про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2013 року, укладеним між ним та АТ КБ «Приватбанк», які судом були задоволені. Разом з тим, встановлення способу виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 січня 2023 року у зазначеній цивільній справі таким чином як просить заявник ОСОБА_1 , буде мати наслідком зміну по суті рішення суду та спосіб захисту прав та інтересів, визначений ст. 16 ЦК України, що законом не допускається. Заявник фактично просить суд встановити спосіб виконання рішення суду шляхом заміни задоволеної судом позовної вимоги, іншою вимогою, яка в межах розгляду поданої ним заяви не може вирішуватися.

В суді апеляційної інстанції представник АТ КБ «Приватбанк» пояснила, що банком було добровільно виконано рішення суду в частині припинення зобов`язань за кредитним договором б/н від 17 жовтня 2013 року шляхом здійснення перерахунку за цим договором, а саме поповнено рахунок на суму 18 103 грн 68 коп. Заборгованість, яка обліковується в банку за ОСОБА_1 , складається з нарахованих відсотків відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, які не були заявлені банком до стягнення, проте такої можливості банк не позбавлений.

Отже, оскільки наведені заявником у поданій заяві обставини не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 .

Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення способу виконання рішення суду є законною та обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та не містять підстав для скасування оскаржуваної ухвали, а є власним суб`єктивним тлумаченням норм матеріального права та обставин справи, яким суд дав правову оцінку. Такі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції, та є подібними доводам, які викладені у скарзі, мотивована відповідь на які надана судом першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 листопада 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: