У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

при секретарі судового засідання Боті О.І.,

за участі позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивачки ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині, подане у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,

встановив:

В провадженні суду знаходиться вищезазначена цивільна справа.

22.12.2023 представником відповідача ОСОБА_3 адвокатом Кухтою О.В. подано клопотання про закриття провадження у справі в частині визначення місця проживання дітей у зв`язку з відсутністю предмета спору.

В обґрунтування заявленого посилається на те, що позивачкою не зазначено, в чому саме полягає порушення її прав щодо визначення місця проживання дітей з нею, це питання було врегульовано добровільно, спору немає, тобто наявні підстави для застосування п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

В судовому засіданні сторона позивача заперечила щодо закриття провадження в цій частині.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Таким чином, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову. Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета та стадії цивільного процесу, на якій він припинив свої існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічний висновок викладений і у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 456/647/18.

Виходячи з вищевикладеного, застосовуючи норми чинного цивільного процесуального законодавства, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для закриття провадження у справі в частині визначення місця проживання дітей у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема й з огляду на те, що позивачка та її представник заперечили щодо означеного, що свідчить про неврегульованість та невизначеність у правах і обов`язках сторін, а тому у задоволенні клопотання представника відповідача слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 4, 255, 260 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Кухти О.В. про закриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: орган опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів в частині визначення місця проживання дітей відмовити.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов