Провадження № 2/466/896/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючий суддя Едер П. Т.

секретар с/з Настасяк Б. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

у с т а н о в и в:

28 грудня 2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (а. с. 1-4).

Стислий виклад позицій сторін.

Обґрунтування позивача.

29.01.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Р. С. на підставі виконавчого напису № 18, виданого 11.01.2019, відкрито виконавче провадження № 58227573, про яке позивач дізнався із Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень.

047.12.2023 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Р. С. на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 06.11.2023 по справі № 466/11172/23 замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у провадженні, відкритому на підставі виконавчого напису № 18, виданого 11.01.2019.

Позивач вважає, що виконавчий напис № 18, виданий 11.01.2019, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В. С. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що такий вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172 та вчинений з грубим порушенням діючого законодавства.

Зазначив, що 29.01.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В. С., на підставі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадяться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 № 1172, вчинено виконавчий напис № 18 про звернення стягнення з громадянина України, яким є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , останнє місце роботи невідомо, який є боржником за Кредитним договором № 19842/0008XSGF від 16.09.2019, укладеним між ним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», , правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги № 147 від 22.03.2018 є ТОВ «ФК «Женева», , юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12, заборгованість за кредитним договором № 19842/0008XSGF від 16.09.2019.

Позивач вказав, що не отримував повідомлення про відступлення прав вимоги, а також не був повідомлений жодним чином про заміну кредитора, чим, на його думку, відповідач порушив права позивача на врегулювання даного питання в досудовому порядку.

Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993, п. 284 Інструкції та п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі Постанова № 1172 ).

Відтак, на думку позивача, із врахуванням фактичних обставин справи та норм права вбачаються безумовні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, просить суд стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Обґрунтування заперечень відповідача.

22 січня 2024 року на електронну адресу суду від ТОВ «Дебт Форс» надійшов відзив на позовну заяву за підписом директора О. Я. Соболь, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідач зазначив, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були надані всі документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість вважає безспірною, оскільки позивачем у позові не зазначено жодних обставин, які б свідчили про протилежне.

Крім того, представником відповідача надіслано клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, оскільки із заявленою сумою позивачем в розмірі 7000,00 грн. не погоджується, так як останнім не надано жодних належних та допустимих документів, які б підтверджували оплату правничої допомоги та перерахунок коштів адвокату в сумі 7000,00 грн.

Третьою особою приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В. С. пояснень щодо позову подано не було.

Третьою особою приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Р. С. пояснень щодо позову подано не було.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 січня 2024 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у вищевказаній цивільній справі. Зупинено стягнення за виконавчим написом № 18, виданим 11.01.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» заборгованості на загальну суму 42405,28 грн., до набрання судовим рішенням по справі законної сили.

Фактичні обставини встановлені судом, зміст спірних правовідносин, оцінка доказів, норми права, що застосовані судом при розгляді спірних правовідносин та висновки суду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, 15.01.2024 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, 22.01.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву.

У судове засідання третя особа приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В. С. не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причини неявки невідомі.

У судове засідання третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Р. С. не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи рекомендованою кореспонденцією про виклик до суду. На адресу суду повернувся лист з відміткою: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення розгляду справи, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить наступного висновку.

Даний позов виник із приводу вчинення виконавчого напису нотаріусом по договірних зобов`язаннях, визначених кредитним договором.

Судом встановлено, що 11.01.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Вікторем Станіславовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 18.

За даним виконавчим написом стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який є боржником за Кредитним договором № 19842/0008XSGF від 16.09.2013, укладеним між ним з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», , правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги № 147 від 22.03.2018 є ТОВ «ФК «Женева», , юридична адреса: 04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, 28/12, заборгованість за кредитним договором № 19842/0008XSGF від 16.09.2013.

Строк платежу за Кредитним договором № 19842/0008XSGF від 16.09.2013 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 22.03.2018 по 21.07.2028. Сума заборгованості становить 41505,2/8 грн., що складається з: заборгованість за тілом кредиту 20120,09 грн., заборгованість за відсотками 7485,18 грн., заборгованість по комісії 483,16 грн., пеня 13416,85 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача ТОВ «ФК «Женева» в розмірі 900,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь ТОВ «ФК «Женева» становить 42405,28 грн. (а. с. 6).

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Р. С. 29.01.2019 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 58227573 (а. с. 8).

Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Варавою Р. С. 04.12.2023 винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження, згідно якої замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на правонаступника ТОВ «Дебт Форс» відповідно до ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 06.11.2023 (а. с. 5).

Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виконавчий напис відповідає вимогам, що пред`являються законом до нього, зокрема ст. 89 Закону України «Про нотаріат».

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням процедури його вчинення. Зокрема, як на підставу вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, нотаріус посилався на п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 (далі Постанова № 1172 ).

Відповідні зміни до Постанови № 1172 та віднесення кредитного договору до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, були внесені Постановою Кабінету Міністрів України за № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Пунктом 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою КМУ № 662 від 26.11.2014, для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14 (далі - Постанова) визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України 26.11.2014 № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині пункту 2 цих змін.

П. 2 Змін, що вносяться до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів: «доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Таким чином, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 у чинній на час вчинення оспорюваного виконавчого напису редакції стосується лише нотаріально посвідчених договорів і не може стосуватися до кредитного договору, укладеного між позивачем та банківською установою, оскільки такий не посвідчений нотаріально.

Відтак вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував того, що законодавство України не допускає такого способу позасудового врегулювання спорів.

Відповідно до п. 3.5 Глави 16 Порядку, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку.

За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Як встановлено судом, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності заборгованості позивача перед відповідачем.

Відповідно до оспорюваного виконавчого напису, такий вчинено на підставі Кредитного договору № 19842/0008XSGF від 16.09.2013, укладеного між ТОВ «Платинум Банк» та ОСОБА_1 .

Оспорюваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 11.01.2019 в період часу, коли законодавством не передбачено можливості вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

У Постанові КЦС ВС від 23.01.2018 в справі № 310/9293/15ц зазначено, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Наведені обставини також вказують на те, що розмір кредитної заборгованості, зазначений нотаріусом в оспорюваному виконавчому написі, не є безспірним. Так, суд погоджується з доводами позивача, що сума заборгованості, встановлена виконавчим написом, не є безспірною.

Відповідач за період з 22.03.2018 по 21.07.2028 за Кредитним договором № 19842/0008XSGF від 16.09.2013 стягнув з позивача заборгованість, яка складається з наступного: сума заборгованості становить 41505,28 грн., що складається з: заборгованість за тілом кредиту 20120,09 грн., заборгованість за відсотками 7485,18 грн., заборгованість по комісії 483,16 грн., пеня 13416,85 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача ТОВ «ФК «Женева» в розмірі 900,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь ТОВ «ФК «Женева» становить 42405,28 грн. (а. с. 6).

Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові ВП ВС від 27 березня 2019 року у справі N 137/1666/16-ц, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Крім того, судом встановлено, що відповідач не повідомляв позивача про те, що останній має намір звернутись із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора. Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні. А саме в п. 10 вказаного узагальнення зазначено, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Також позивача не було письмово повідомлено про перехід до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» прав кредитора за кредитним договором.

Так, законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно частини 2 статті 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом ст. ст. 11, 15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Згідно зі статтею 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, установлених договором або актом цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не спростовано доводів позивача щодо оспорюваного виконавчого напису нотаріуса.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Зважаючи на наведені норми процесуального закону, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», «Данілов проти України»).

Аналогічні висновки містяться у додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 року по справі № 910/15944/17.

Судом встановлено, що правнича допомога надавалась позивачу ОСОБА_1 Адвокатським об`єднанням «Захист» згідно Договору № 23/1 про надання адвокатських послуг від 08.12.2023 (а. с. 9-10).

До матеріалів позовної заяви позивачем подано до суду: копію договору Договору № 23/1 про надання адвокатських послуг від 08.12.2023, Акт виконаних робіт від 15.12.2023 за договором про надання адвокатських послуг від 08.12.2023 та Квитанцію № М 95М-ВМ5К-КХ44-ТЕ6А від 08.12.2023.

Згідно із вищевказаними доказами щодо надання правової допомоги, загальна вартість наданих послуг Адвокатським об`єднанням «Захист» позивачу складає 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок).

Тому, заперечення відповідача щодо витрат позивача на правову домомогу спростовуються вищевказаними доказами

Дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правову допомогу, суд вважає, що вимога про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу позивача у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 січня 2024 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 11, 12, 13, 77, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 18, вчинений 11.01.2019 приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Вікторем Станіславовичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Харківське Шосе, 201/203, літ. 2А, оф. 602, заборгованості за Кредитним договором № 19842/0008XSGF від 16.09.2013 на суму 42405,28 грн.

Заходи забезпечення позову, що були накладені ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 січня 2024 року, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок) та витрати на правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. (сім тисяч гривень 00 копійок).

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», , місцезнаходження: 02121, м. Київ, вул. Харківське Шосе, 201/203, літ. 2А, оф. 602.

Третя особа: приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, місцезнаходження: 08201, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Мечнікова, 103/85.

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Варава Роман Сергійович, місцезнаходження: 04119, м. Київ, вул. Хохлових Сім`ї, буд. 9А, оф. 1

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя П. Т. Едер