справа № 373/51/23 головуючий у суді І інстанції Опанасюк І.О.
провадження № 22-ц/824/295/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді -Березовенко Р.В.,
суддів:Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни та за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни,-

В С Т А Н О В И В:

15 серпня 2023 року скаржник ОСОБА_1 звернулася до суду через систему "Електронний суд" із скаргою на дії виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни і просить визнати незаконними дії державного виконавця Левицької А.С. щодо винесення постанови від 02 серпня 2023 року про закінчення виконавчого провадження № НОМЕР_2, скасувати зазначену постанову та стягнути з Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУЮ на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 33 000 гривень та витрати на кореспонденцію в сумі 500 гривень.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що 26 червня 2023 року вона (через представника - адвоката Бєлінського В. А.) направила на адресу Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про примусове виконання рішення, в якій просила: стягнуті з боржника кошти перерахувати представнику Стягувача (адвокату Бєлінському Віктору Анатолійовичу) за наступними реквізитами: отримувач: Бєлінський Віктор Анатолійович , рахунок: НОМЕР_1 у АТ «Ощадбанк» (Тернопільська філія).

Постановою Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 10 липня 2023 року було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2 щодо виконання ухвали Переяслав- Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 31.05.2023 року у справі №373/51/23 (Суддя: Керекеза Я.І.) про стягнення з Акціонерного товариства комерційного банка «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

Постановою Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) від 02 серпня 2023 року було закінчено виконавче провадження НОМЕР_2 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ MIO (м. Київ) від 02 серпня 2023 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 зазначено: «борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачено в повному обсязі».

Однак, такі відомості не відповідають дійсності, оскільки боржник та його представник не отримували жодних коштів у будь-якій формі: ні готівкою, ні безготівковим переказом. Тобто, рішення згідно з вказаним виконавчим документом фактично не виконано.

Відповідно до п, 9 ч. 1, ч. 2 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Таким чином, при винесенні постанови від 02 серпня 2023 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 державний виконавець Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Левіцька Алла Сергіївна не врахувала вищезазначені обставини та вимоги закону і передчасно винесла вказану постанову.

Внаслідок винесення вищезазначеної постанови державним виконавцем Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Левіцькою Аллою Сергіївною було порушено права заявника, оскільки через недотримання вимог законодавства не здійснюється виконання судового рішення, на підставі якого Переяслав-Хмельницьким міськрайонним судом Київської області було видано виконавчий лист №373/51/23 від 22 червня 2023 року.

Тобто, відбулося втручання у право ОСОБА_1 на виконання судового рішення, гарантоване Конституцією України та Законом України «Про виконавче провадження».

За таких обставин, постанова Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Левіцької Алли Сергіївни від 02 серпня 2023 року про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 є неправомірною і підлягає скасуванню, а інші вимоги заявника - задоволенню.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2023 року у задоволенні скарги відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду.

30 серпня 2023 року ОСОБА_1 подала на адресу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області через Електронний суд (документ сформований в системі 29 серпня 2023 року) заяву про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення з Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУЮ на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 27 500 грн.

Ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на адресу Київського апеляційного суду.

У апеляційній скарзі апелянт просила скасувати ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2023 року та прийняти нове рішення про задоволення її скарги на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт зазначив, що ухвала суду постановлена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, судом неповно з`ясовано усі фактичні обставини у справі, а тому судове рішення є не обґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

Суд першої інстанції не розглянув заяву ОСОБА_1 , якою остання змінила підстави скарги і не задовольнив її, не врахував доводи заявника викладені в ній, в повній мірі не дослідив докази, не здійснив їх належну оцінку, не встановив дійсні обставини справи, внаслідок чого не застосував відповідні норми матеріального права і не врахував висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постановах Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20, від 01 листопада 20212 року у справі № 405/3360/17, помилково дійшов висновків про недоведеність заявником протиправності дій державного виконавця, про відповідність оскаржуваної постанови вимогам закону та відмовив у задоволенні скарги.

Через наведені вище порушення поза увагою суду залишились дійсні обставини справи щодо невчинення виконавцем до моменту винесення оскаржуваної постанови дій по підготовці належним чином оформленого розпорядження, передбаченого пунктом 13 розділу VII Інструкції, передчасного винесення вказаної постанови.

Суд не врахував положення ч. 3 ст. 12. ч.ч. 1, 4 ст. 81 ЩІК України щодо обов`язку Державного виконавця спростувати посилання заявника щодо невчинення виконавцем до моменту винесення оскаржуваної постанови дій по підготовці належним чином оформленого розпорядження, передбаченого пунктом 13 розділу VII Інструкції. Оскаржуване судове рішення суду першої інстанції ґрунтується на припущеннях, що є недопустимим з урахуванням ч. 6 ст. 81 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року, якою у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено, апелянт зазначив, що додаткове рішення не може існувати окремо від первісного (основного) рішення та у разі скасування рішення у справі за результатами розгляду апеляційної скарги, ухвалене додаткове рішення втрачає силу та є самостійною підставою для скасування додаткового судового рішення до нього.

ОСОБА_1 в заяві від 25 вересня 2023 року просила стягнути з Печерського ВДВС у м. Києві ЦМУЮ на її користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 21 500 грн та витрати на доставку кореспонденції у сумі 500 грн.

В ухвалах про відкриття апеляційного провадження учасникам справи було надано строк для подачі відзиву на апеляційні скарги. Однак відзиви на апеляційні скарги на адресу суду не надходили.

Учасники справи, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, до суду не з`явилися, однак їх неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвал суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, за наявними в них доказами, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції було встановлено, що рішенням Переяслав Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 22.05.2023 року було розглянуто цивільну справу № 373/51/23 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та в задоволенні вимог Банку було відмовлено.

ОСОБА_1 , як відповідачем у справі № 373/51/23 була подана заява про розподіл судових витрат, відповідно до якої вона просила стягнути із позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 55 000 грн. 00 коп.

Вказана заява була розглянута судом в порядку ст. 141 ЦПК України, та за результатом її розгляду 31 травня 2023 року була постановлена ухвала про часткове задоволення понесених ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Ухвалу суду від 31 травня 2023 року було направлено для виконання до Печерського ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) та відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

Постановою державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни, від 02.08.2023 року було закінчено виконавче провадження НОМЕР_2 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження боржником сплачені в повному обсязі.

На підтвердження доводів ОСОБА_1 , що жодних коштів в межах цього провадження в будь-якій формі вона не отримувала, а постанова виконавцем винесена протиправно, скаржник надала суду виписку з карткового банківського рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «Державний Ощадний Банк України» за період з 26.06.2023 року по 15.08.2023 року, відкритого на ім`я Віктора Белінського .

Також, до скарги додані копії постанов про відкриття та про закінчення виконавчого провадження, заяву представника стягувача про примусове виконання рішення, яка містить реквізити карткового банківського рахунку НОМЕР_1 відкритому в АТ «Державний Ощадний Банк України» відкритого на ім`я Віктора Белінського (представника стягувача), на який представник стягувача просив перерахувати кошти, клопотання про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження та отримання копій документів від виконавчої служби, заву про надання інформації від боржника,

Інших доказів в обґрунтування доводів викладених у скарзі суду не надано.

Судом в порядку ст. 83 ЦПК України, за клопотанням ОСОБА_1 було витребувано у Печерського відділу державної виконавчої служби Центрального управління Міністерства юстиції (м. Київ) належним чином засвідчену постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2 від 10.07.2023 та постанову про закінчення виконавчого провадження НОМЕР_2 від 02.08.2023.

На адресу суду представником Печерського ВДВС у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) було направлено платіжну інструкцію №2549 на суму 20 000,00 грн. В графі призначення платежу вказано №373/51/23; АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК ПРИВАТБАНК; № НОМЕР_2; Кошти за ВД, стягнуті на користь стягувача. Платником вказано Печерський ВДВС у м.Києві ЦМУМЮ. Отримувач: ОСОБА_1 .

Державним виконавцем було підготовлено платіжні вимоги примусового списання коштів з рахунку боржника та надіслано до Національного банку України для подальшого виконання. 26 липня 2023 року на депозитний рахунок відділу надійшли кошти, а 01 серпня 2023 року державним виконавцем підготовлено розпорядження щодо розподілу коштів згідно виконавчого документу.

Оскільки кошти повернулись на депозитний рахунок відділу, державним виконавцем повторно було підготовано розпорядження щодо перерахунку коштів на користь стягувача.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець Печерського відділу державної виконавчої служби у місті Києві, Левіцька А.С. встановивши, що кошти в сумі 20 000,00 грн. надійшли на рахунок ДВС, тобто стягнуті із боржника, правомірно постановив закінчити виконавче провадження на підставі пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції вважав рішення державного виконавця таким, що відповідає вимогам Закону, а водночас, дійшов висновку, що стягувачем не доведено наявність порушень у діях чи бездіяльності державного виконавця, які можуть бути предметом розгляду по суті судом у даній категорії справ.

На думку апеляційного суду, висновки суду першої інстанції по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Так, правилами статті ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника),зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Перерахунок коштів стягувачу - фізичній особі здійснюється виконавцем на зазначений у заяві про примусове виконання рішення рахунок у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг (заяві про зміну реквізитів рахунку у банку або іншій фінансовій установі, небанківському надавачу платіжних послуг) чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Виходячи із вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема норми пункту 9 частини 1 статті 39 виконавче провадження підлягає закінченню у разі - фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Залишаючи скаргу без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що жодних передбачених Законом України «Про виконавче провадження» підстав для скасування постанови про закінчення виконавчого провадження не встановлено, а відтак вимоги скарги є необґрунтованими, доводи боржника спростовуються наявними матеріалами, а сам скаржник не надав належних доказів, які саме дії чи бездіяльність державного виконавця та в який спосіб порушують його права.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки встановивши, що 26 липня 2023 року на спеціальний депозитний рахунок відділу у повному обсязі надійшли кошти від боржника, а 01 серпня 2023 року державним виконавцем підготовлено розпорядження щодо розподілу коштів згідно виконавчого документу та передано до банківської установи, суд першої інстанції вірно вважав скаргу необгрунтованою та безпідставною.

Щодо доводу апеляційної скарги ОСОБА_1 про неврахування судом першої інстанції її заяви про зміну первинно поданої скарги на дії державного виконавця, то слід зазначити, що розгляд справи був призначений на 14-00 годину 24 серпня 2023 року, судову повістку ОСОБА_1 отримала 15 серпня 2023 року (а.с.31 зворот), але заява подана ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» до Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області 24 серпня 2023 року, о 14-13 годині, вх. №8287/23, тобто вже після призначення судового розгляду (а.с.96-111).

Отже, доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваного судового рішення, порушення судом норм процесуального та матеріального права при його постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи.

Крім того апеляціним судом встановлено, що при постановленні оскаржуваної ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року, суд першої інстанції виходив з того, що ухвалою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2023 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії виконавця Печерського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни було відмовлено, тому судові витрати на правничу допомогу в силу п. 2 ч. 1 статті 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

На думку апеляційного суду, такі висновки суду першої інстанції є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Оскільки суд не вбачав підстав, встановлених законом за наявності яких суд мав би ухвалити додаткове рішення, суд першої інстанції правильно вважав за необхідне відмовити заявнику в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, оскільки під час судового розгляду справи дане питання було вирішено, про що зазначено в ухвалі Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2023 року, а саме що судові витрати на правничу допомогу, в силу п. 2 ч. 1 статі 141 ЦПК України, суд залишає за позивачем.

За таких обставин, суд першої інстанції, не встановивши факту неправомірності дій державного виконавця, дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні скарги та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Доводи апеляційних скарг про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, порушення судом норм процесуального та матеріального права при їх постановленні, на переконання апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи.

Згідно ст. 375 ЦПК України, апеляційний суд залишає без задоволення апеляційну скаргу, а судове рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані судові рішення не підлягають скасуванню, як такі, що постановлені з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 24 серпня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни - залишити без змін.

Ухвалу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2023 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Печерського відділу Державної виконавчої служби у місті Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Левіцької Алли Сергіївни - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова