Справа № 165/3826/21 Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р.
Провадження № 22-ц/802/61/24 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О. І.,

суддів - Бовчалюк З. А., Карпук А. К.,

секретар судового засідання Ганжа М. І.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Бендас А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів, про зняття арешту з майна, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Державної податкової служби у Волинській області на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 грудня 2022 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2009 його було засуджено до покарання із конфіскацією майна.

На виконання вироку суду в частині конфіскації майна заступником начальника ВДВС Нововолинського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 16273990 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1-36 від 05.10.2009.

За результатами проведених виконавчих дій 17.10.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Також на виконанні у державного виконавця перебувало інше виконавче провадження № 35573458 по примусовому виконанню виконавчого листа № 1/0301/147 від 05.11.2012, виданого Володимир-Волинським міським судом Волинської області щодо виконання вироку суду про конфіскацію усього належного йому майна.

За результатами проведених виконавчих дій 16 травня 2013 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

У постанові про повернення виконавчого документа стягувачу від 17.10.2011 зазначено, що 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 не реалізувалася на прилюдних торгах у зв`язку з відсутністю купівельного попиту. Також зазначено, що слід припинити чинність арешту майна боржника та скасувати інші заходи примусового виконання рішення та те, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 17.10.2013, чого стягувачем зроблено не було.

В іншому виконавчому провадженні була аналогічна постанова про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно відповіді начальника Нововолинського ВДВС у Володимир-Волинському районі Волинської області строк зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить один рік.

Крім того, згідно з даними АСВП станом на день звернення до суду на відкритих виконавчих проваджень щодо позивача не перебуває.

Він є спадкоємцем після смерті своєї матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: належна їй частка у квартирі АДРЕСА_1 .

При зверненні до нотаріуса він дізнався про накладення арешту на усю квартиру, хоча відносно матері ніколи не було відкрито жодного виконавчого провадження.

У спірній квартирі він проживає разом із сім`єю, яка складається з дружини та двох дітей.

За наведених обставин він позбавлений можливості реалізувати свої права, як власник, оскільки накладення арешту на квартиру перешкоджає йому розпоряджатися цим майном.

Ураховуючи наведене, уточнивши позовні вимоги (а.с.83-88), просив скасувати арешт накладений постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ Корнійчука І. М. АА870619 від 21.10.2009, реєстраційний номер обтяження 10312285 та постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ Харченка А. М. 35573458 від 07.12.2012, реєстраційний номер обтяження 13359791, на все нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 19 грудня 2022 року позов задоволено.

Скасовано арешт, накладений постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ Корнійчука І. М. АА870619 від 21.10.2009, реєстраційний номер обтяження 10312285 та постановою заступника начальника ВДВС Нововолинського МУЮ Харченка А. М. 35573458 від 07.12.2012, реєстраційний номер обтяження 13359791, на все нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Судові витрати залишено за позивачем.

В апеляційній скарзі відповідач Головне управління Державної податкової служби у Волинській області, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про відмову у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 від імені позивача ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги та законність і обґрунтованість висновків суду першої інстанції, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Треті особи відзив на апеляційну скаргу не подали.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 18.12.2023 залучено Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів у цій справі як правонаступника третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби у Володимир-Волинському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів (т.2 а.с.9-10).

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу підтримала із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник позивача апеляційну скаргу заперечила та просить залишити її без задоволення.

Будучи належним чином повідомлені про день та годину розгляду справи, інші учасники справи у судове засідання не з`явилися і їх неявка відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно частково задовольнити, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК).

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було засуджено вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.04.2009 та вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 05.11.2012 із призначенням покарань у вигляді позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна (а.с.23-26).

Відповідно до вимог ст. 48 Кримінально-виконавчого кодексу України (у редакції станом на дати винесення вироків судів) суд, який постановив вирок, що передбачає як додаткове покарання конфіскацію майна, після набрання ним законної сили надсилає виконавчий лист, копію опису майна і копію вироку для виконання Державній виконавчій службі, про що сповіщає відповідну фінансову установу. У разі відсутності у справі опису майна засудженого надсилається довідка про те, що опису майна не проводилося. Виконання покарання у виді конфіскації майна здійснюється Державною виконавчою службою за місцезнаходженням майна відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

На підставі отриманих від судів документів державні виконавці прийняли рішення про відкриття виконавчих проваджень в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Наведене підтверджується Інформацією з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, згідно якої 01.10.2010 та 10.12.2012 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_2 (а.с.21).

На дату накладення арешту зареєстровано право власності ОСОБА_2 на певне майно, у тому числі 11.12.2007 зареєстровано право власності лише на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 (а.с.20-зворот).

Таким чином, арешт накладено лише на належне йому, як боржнику майно, тобто на належну йому 1/2 частку квартири, а не на усю квартиру, як про це стверджує позивач.

Відсутність арешту на іншу половину квартири стверджує те, що позивачу було видано свідоцтво про право на спадщину після смерті матері і зареєстровано 09.10.2015 за цим свідоцтвом його право власності на іншу половину квартири, яка конфіскації не підлягає (а.с.20-зворот).

Відповідно до вимог ст. 64 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на дату виконання вироків суду) майно, що підлягає конфіскації, вилучається. Реалізація конфіскованого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. Порядок подальшого розпорядження конфіскованим майном, не реалізованим у порядку, визначеному статтею 62 цього Закону, та майном, яке не підлягає реалізації, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 11.07.2002 N 985 «Про затвердження Порядку розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, згідно з п. 14 якої, якщо майно не реалізовано у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець вносить на розгляд комісії, що утворюється у складі представників відповідного органу державної виконавчої служби, митного органу, органу державної податкової служби та фінансового органу, пропозицію щодо безоплатної передачі майна органам державної влади, закладам охорони здоров`я, освіти, соціального забезпечення, соціального захисту, зокрема, закладам, у яких виховуються діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, дитячим будинкам сімейного типу, прийомним сім`ям, будинкам дитини при установах виконання покарань, установам виконання покарань, слідчим ізоляторам, військовим формуванням, а також на благодійні цілі або для переробки, знищення (утилізації) такого майна.

Після передачі конфіскованого майна фінансовим органам, державний виконавець закриває виконавче провадження і повертає виконавчий лист з відміткою про виконання вироку в частині конфіскації майна тому суду, який постановив цей вирок. У подальшому, після реалізації конфіскованого майна, фінансові органи також направляють до суду інформацію, яка підтверджує виконання вироку в частині конфіскації майна і зокрема - про суму виручену від реалізації майна. Як правило конфіскації підлягає лише те майно засудженого, яке було придбане до винесення вироку і набрання ним чинності.

Із повідомлень обох судів вбачається про не надходження до них будь-якої інформації щодо виконання вироку в частині конфіскації майна (а.с.48, 58).

Ураховуючи наведене, а саме те, що належна на дату накладення арештів 1/2 частка спірної квартири вироками судів конфіскована у дохід держави, а на іншу половину квартири арешт не накладався, то відсутні підстави для задоволення позову.

Посилання відповідача на ту обставину, що вони не є належним відповідачем, оскільки не являються стягувачами за виконавчими провадженнями відхиляються апеляційним судом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на дату виконання вироків суду) за виконавчим документом про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступає орган, за позовом якого судом винесено відповідне рішення, або орган державної влади (крім суду), який відповідно до закону прийняв таке рішення. За іншими виконавчими документами про стягнення в дохід держави коштів або про вчинення інших дій на користь чи в інтересах держави від її імені виступають органи державної податкової служби.

Оскільки за виконавчими документами необхідно вчинити інші дії, а саме конфіскацію майна в дохід держави, то від її імені стягувачами виступають органи державної податкової служби. У даному випадку це Головне управління Державної податкової служби в Волинській області.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції про задоволення позову зроблені без належного з`ясування дійсних обставин справи, дослідження та оцінки наданих сторонами доказів і з неправильним застосуванням норм матеріального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення з ухваленням нового судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги підлягають відшкодуванню апелянту позивачем лише у розмірі 1362 грн.

Із наявної у матеріалах справи платіжної інструкції № 3348 від 06.11.2023 вбачається, що ГУ ДПС у Волинській області за подання апеляційної скарги сплатило судовий збір у розмірі 4026 грн (а.с.180), хоча апеляційна скарга підлягала оплаті судовим збором у розмірі 1362 грн (150% від 908 грн які підлягали оплаті фізичною особою за подання позовної заяви).

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Державної податкової служби у Волинській області задовольнити частково.

Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 19 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В позові ОСОБА_2 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служба у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради, до Головного управління Державної податкової служби у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Володимирський відділ державної виконавчої служби у Володимирському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Львів, про зняття арешту з майна відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Головного управління Державної податкової служби у Волинській області 1362 (одну тисячу триста шістдесят дві) гривні судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді