Провадження №2-др/389/11/23
Ухвала

іменем України

31 січня 2024 року Знам`янський міськрайонний суд

Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Савельєвої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Іванової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені залу суду в місті Знам`янка Кіровоградської області заяву адвоката Ботнаренка Ігоря Юрійовича, який представляє інтереси відповідачки ОСОБА_1 , про компенсацію судових витрат, пов`язаних з розглядом цивільної справи №2/389/573/22 (ЄУН 389/2707/22) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Бондаренко Алла Вячеславівна, про визнання недійсним договору міни,

з участю: представника відповідачки (заявника) адвоката Ботнаренка І.Ю.,

встановив:

Адвокат Ботнаренко І.Ю., який представляє інтереси відповідачки ОСОБА_1 , 21.12.2023 подав суду заяву про компенсацію судових витрат, в якій, на підставі ч.5 ст.142 ЦПК України, просив стягнути з позивачки на користь відповідачки, понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000 грн, обґрунтовуючи тим, що ухвалою суду від 29.11.2023 позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору міни залишена без розгляду. У зв`язку з необґрунтованими діями позивачки відповідачці необхідно було здійснити витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме звернутися за правничою допомогою.

В судовому засіданні представника відповідачки (заявник) адвокат Ботнаренко І.Ю. вимоги заяви підтримав та просив задовольнити. Також зазначив, що необґрунтовані дії позивачки полягають у поданні нею необґрунтованого та безпідставного позову, який не ґрунтувався на нормах права та суперечив сталій судовій практиці, у зв`язку з чим відповідачка вимушена була захищати свої права за допомогою адвоката. Крім того, позивачка, не бажаючи захищати свої права, неодноразово в судові засідання не з`являлася, про причини своєї неявки не повідомляла, зловживаючи своїми процесуальними правами. Всі ці обставини свідчать, що дії позивачки при зверненні до суду з позовом та під час розгляду справи були необґрунтованими та недобросовісними, що призвело до того, що відповідачка понесла витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги на загальну суму 25 000 грн.

Вислухавши заявника та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Частиною 5 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.6 ст.142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини 9 статті 141 цього Кодексу.

Згідно з ч.9 ст.141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що для стягнення компенсації здійснених відповідачкою витрат, пов`язаних з розглядом справи, з`ясуванню підлягають обставини, які саме необґрунтовані дії позивачки та її представника були здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяли вказані особи недобросовісно, чи зловживали своїми правами.

Як вбачається з матеріалів справи, 22.11.2022 ОСОБА_2 звернулася до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_1 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Бондаренко А.В., про визнання недійсним договору міни.

Ухвалою суду від 29.11.2023 позов ОСОБА_2 залишено без розгляду з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, а саме у зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених позивачки та її представника.

При розгляді справи по суті, яке відбувалося за участю представників сторін, судом була оголошена перерва для з`ясування обставин щодо підстав звернення позивачки до суду з даним позовом та наявності фактів порушення її прав чи інтересів з боку відповідачки, за захистом яких вона звернулася. Представник позивачки стверджував, що її права порушені як спадкоємця, проте на підтвердження цьому жодних доказів того, що позивачка є донькою та спадкоємцем особи, яка укладала договір міни, суду не надано. Як зазначив представник позивачки, всі докази цьому були додані до позову, однак такий факт в судовому засіданні не підтвердився.

Після оголошення перерви у справі, ні позивачка, ні її представник, будучи належним чином повідомленими про час, дату і місце проведення судових засідань, до суду перестали з`являтися, що і стало підставою для залишення позову без розгляду.

Звертаючись до суду із заявою про компенсацію судових витрат, представник відповідачки мотивував її тим, що внаслідок необґрунтованих дій позивачки щодо звернення до суду з безпідставним позовом та подальшої неявки в судові засідання, відповідачка понесла непередбачувані витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн.

Перевіряючи обгрунтованість доводів представника відповідача, суд враховує, що звернення до суду з позовом без наявності достатніх правових підстав вже оцінюється як необґрунтовані дії щодо достатності своїх прав, адже підставою для звернення до суду з позовом є порушення прав або охоронюваних законом інтересів особи, яка звернулася до суду з таким позовом.

При цьому, реалізуючи своє право на судовий захист, позивач визначає зміст свого порушеного права або охоронюваного законом інтересу та обґрунтовує підстави позову, виходячи з власного суб`єктивного уявлення про порушення, невизнання або опорювання своїх прав, а також обирає спосіб захисту такого права.

Подача завідомо безпідставного позову за відсутності предмета спору або у спорі, що має вочевидь штучний характер, не спрямована на реальний захист прав.

В даному випадку позивачка, звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним договору міни, який був укладений між її померлою матір`ю та ОСОБА_1 , право на звернення до суду за захистом порушених, на її думку, прав з боку відповідачки, належними доказами не підтвердила. Крім того, ініціювавши судове провадження та після оголошення перерви для встановлення зазначених вище обставин, позивачка та її представник перестали з`являтися до суду, хоча про кожне судове засідання були повідомлені у встановленому законом порядку, що призвело до непередбачуваних витрат відповідачки щодо захисту своєї позиції та отримання правничої допомоги.

Суд наголошує, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи. Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання. Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом (ст.44 ЦПК України).

При цьому, одним із способів зловживання процесуальними правами, є неявка в судове засідання, яка може супроводжуватися відсутністю поважної причини та недобросовісною метою затягування розгляду справи.

Неодноразова неявка позивачки та її представника в судові засідання без поважних причин суд вважає зловживанням процесуальними правами, направленими на затягування розгляду справи.

Наведені вище фактичні обставини свідчать про необґрунтовані дії позивачки під час розгляду справи в суді, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для компенсації понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу, внаслідок необґрунтованих дій позивачки.

Відповідно до ст.133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно зі ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представництво інтересів відповідачки в суді здійснювалося на підставі договору про надання правової допомоги від 28.03.2023, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Ботнаренком І.Ю.

Представник відповідачки просив стягнути понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 грн., які складаються з наступних послуг та мають відповідний розрахунок: консультація 2 год 2 000 грн, вивчення документів 2 год 2 000 грн, підготовка (копіювання) документів 1 год 1 000 грн, написання та подання відзиву на позов та заяви про застосування строків позовної давності 5 год 10 000 грн, витрати по транспортуванню для участі в судових засіданнях 5 000 грн, участь в судових засіданнях 5 000 грн.

Судом встановлено, що в матеріалах справи наявні документи, які підтверджують понесені відповідачкою витрати на правничу допомогу, а саме: ордер серії ВА №1050370 від 28.03.2023 адвоката Ботнаренка І.Ю. на представництво інтересів відповідачки; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №294/н від 25.02.2008; договір про надання правової допомоги від 28.03.2023; акт прийому-передачі наданої правничої допомоги від 26.08.2023.

Судом враховується, що згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

Дослідивши подані представником відповідачки докази та матеріали справи, суд вважає, що в даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 20 000 грн., понесених відповідачкою, є документально підтвердженим, вони співмірні зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг та відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру.

В той же час, у надані адвокатом послуги входять також витрати по транспортуванню для участі в судових засіданнях у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, несуть сторони.

Враховуючи, що представником відповідачки не надано суду жодних доказів, які б підтверджували понесені витрати по транспортуванню, тому у відшкодуванні їх розміру необхідно відмовити.

З огляду на викладене та враховуючи, що позов залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою належним чином повідомлених позивачки та її представника, виходячи з доведеності зловживання позивачкою та її представником процесуальними правами при розгляді даної справи, співмірності та розумності розміру понесених відповідачкою судових витрат, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви.

Керуючись ст.44, 133, 137, 138, 141, 142, 258-260, 353 ЦПК України, суд,

постановив:

Заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) грн.

В іншій частині заяви, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Знам`янського міськрайонного суду

Кіровоградської області О.В. Савельєва