Провадження 2/127/4691/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вохмінової О.С.

з участю секретаря судових засідань Мельник В.В.

розглянувши в загальному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

16.11.2023 року судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування.

Позов мотивований тим, що разом із ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_1 . Зареєстрований позивач в іншій квартирі в цьому ж під`їзді квартирі АДРЕСА_2 .

Протягом тривалого часу його сім`я та сім`я ОСОБА_2 були у дружніх стосунках, вони разом збирались родинами, відмічали сімейні свята, допомагали один одному. Після смерті батьків ОСОБА_2 залишилась одинокою, але в останні роки важко хворіла та потребувала стороннього догляду. Позивач допомагав їй із придбанням продуктів, ліків, при зверненні до Вінницької міської ради за отриманням матеріальної допомоги, при оформленні спадщини, житлової субсидії та при вирішенні будь-яких побутових питань. На вчинення відповідних дій у позивача була довіреність ОСОБА_2 від 26.05.2020 року. Згодом стан здоров`я ОСОБА_2 значно погіршився, тому позивач почав проживати з нею в одній квартирі, вони разом облаштовували житло, мали взаємні права і обов`язки щодо оплати комунальних послуг. Також він здійснював догляд за ОСОБА_2 і допомагав у побуті. В зв`язку з цим 22.07.2020 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу 2/3 часток даної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла. Позивач поніс витрати на поховання та організацію поминальних обідів.

28.10.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса для оформлення спадкових прав, оскільки прийняв спадщину на підстав ч. 3 ст. 1268 ЦК України, але у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріусом відмовлено та роз`яснено про необхідність підтвердження факту родинних відносин із спадкодавцем та/або факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України позивач ОСОБА_1 просив встановити факт спільного постійного проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою АДРЕСА_3 .

Судом вчинені наступні процесуальні дії.

17.11.2023 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі № 127/35547/23 за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування.

17.11.2023 року постановлена ухвала про витребування доказів у справі.

18.12.2023 року закрите підготовче провадження у справі і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повідомив, що протягом тривалого часу він проживав із ОСОБА_2 в одному під`їзді, її батьки більше 30 років підтримували близькі товариські стосунки разом із його батьками, ОСОБА_2 допомагала йому доглядати його хвору маму, тому коли самій ОСОБА_2 знадобилась допомога і за станом здоров`я вона не могла себе обійти, він взяв на себе обов`язок піклуватись про неї. Протягом 5-6 років він здійснював догляд, а останнім часом перед смертю він почав проживати із ОСОБА_2 в її квартирі АДРЕСА_4 , хоча зареєстрованим залишався в квартирі АДРЕСА_2 . Вони разом вели спільне господарство, він допомагав їй матеріально, купляв ліки, продукти, представляв її інтереси в органах державної влади. Наголосив, що сімейних стосунків між ним та ОСОБА_2 як чоловіка і жінки не було, оскільки в цей час він перебував в зареєстрованому шлюбі, від шлюбу є син. Його дружина щодня готувала їжу для ОСОБА_2 , яку він приносив. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 несподівано померла, а оскільки сім`ї і родичів у неї не було, він взяв на себе організацію поховання і оплату ритуальних послуг, поминальних обідів. 26.04.2023 року він подав заяву про прийняття спадщини, але нотаріус відмовив в оформленні спадкових прав та роз`яснив необхідність встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем і оформлення права власності на спадкове майно в судовому порядку. Просив позов задоволити.

В судове засідання представник відповідача - Вінницької міської ради Савчук Т. не з`явилась, подала відзив на позов (а.с. 52-56), який 11.12.2023 року відкликала і просила не враховувати його, а справу розглядати у її відсутність. З приводу вирішення спору покладалась на думку суду.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що знала сім`ю ОСОБА_2 і ОСОБА_1 більше 30 років, вони всі проживали в одному під`їзді. ОСОБА_1 допомагав поховати батьків ОСОБА_4 , а потім почав доглядати і за нею, оскільки вона хворіла і потребувала допомоги. ЇЇ не можна було лишати саму, тому останні п`ять років ОСОБА_1 постійно був з нею, жив в її квартирі. Чи приходили соціальні працівники до ОСОБА_2 не відомо.

Свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що знав ОСОБА_2 з 1984 року. Вона жила з батьками, а після їх смерті ОСОБА_1 почав доглядати її, купляв необхідні ліки і продукти, оплачував комунальні послуги. Останній час він жив із ОСОБА_2 , ночував, оскільки вона була у важкому стані, не могла себе доглянути, а інших родичів у неї не було.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка була зареєстрована і проживала в квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Дана квартира належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 (1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.03.1993 року) та позивачу ОСОБА_1 (2/3 частки на підставі договору купівлі-продажу від 22.07.2020 року) (а.с. 13, 15, 16).

Станом на день смерті ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 був зареєстрований в АДРЕСА_5 .

Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на нерухоме майно.

Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ОСОБА_2 приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Лукашенком В.Б., 26.04.2023 року із заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_1 (а.с. 42). Повідомив, що інших спадкоємців немає.

Таким чином, позивач ОСОБА_6 , вважаючи себе спадкоємцем, прийняв спадщину відповідно до ст. 1268 ЦК України в установлений законом строк.

28.10.2023 року приватним нотаріусом Лукашенко В.Б. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки ОСОБА_1 не довів родинні відносини із спадкодавцем, чим порушено ст.ст. 1261-1266 ЦК України, п. 4.2 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, про що прийнято відповідну постанову № 467/02-31 (а.с. 51).

Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або подали заяву про відмову від прийняття спадщини, немає.

Таким чином, правовідносини виникли між сторонами з приводу спадкування, тому при вирішенні спору суд застосовує відповідні норми ЦК України.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту прав визначені ст. 16 ЦК України.

Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права, або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальними нормами конкретні заходи не встановлені, то особа має право обрати спосіб із передбачених статтею 16 ЦК України з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2022 по справі №921/591/20 зауважив, що додатково, в контексті обраного способу захисту, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) з яких саме правовідносин сторін виник спір; 2) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 3) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 4) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню (пункт 43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19).

Верховний Суд у постанові від 10.11.2021 по справі №910/8060/19 вказав, що під ефективним способом слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Під ефективністю судового захисту розуміється спроможність судового рішення (за наслідками його виконання) призвести до усунення невизначеності у праві позивача та відновити права та законні інтереси особи, на захист яких було подано відповідний позов.

Відмовляючи у видачі свідоцтва про право на спадщину приватний нотаріус Лукашенко В.Б. чітко роз`яснив, що позивачем ОСОБА_1 не доведено родинні стосунки із спадкодавцем ОСОБА_2 і право на спадкування відповідно до встановленої черги.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 і свідки надавали пояснення про те, що позивач тривалий час проживав із ОСОБА_2 , доглядав її, організував поховання, разом з тим, позивач в порядку ст. 13 ЦПК України не пред`явив відповідних вимог про встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини для визнання його спадкоємцем четвертої черги за законом, а із посиланням на ст. 1268 ЦК України просив встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини.

Враховуючи те, що позивач прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу в установлений строк заяви про прийняття спадщини, обраний ним спосіб захисту у виді встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини не є ефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

З врахуванням наведених обставин і норм закону вимога ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом також задоволенню не підлягає, оскільки є передчасною. В разі доведення вимог про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України) і за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають (п. 23 постанови ПВСУ «Про судову практику у справах про спадкування») № 7 від 30.05.2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.ст. 12, 81 ЦПК України).

За таких обставин в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

Судові витрати згідно ст. 141 ЦПК України слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 1268, 1264 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10, 13, 89, 315-319 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем, визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування.

Судові витрати залишити за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог ст.ст. 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1

- відповідач Вінницька міська рада, , м.Вінниця, вул. Соборна, 59

Повне судове рішення складене 01.02.2024 року.

Суддя: