Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №439/1190/23

Провадження № 2/439/25/24

07 березня 2024 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області

у складі:

головуючого-судді: Петейчука Б.М.,

за участі: секретаря

судового засідання: Ковальчук Н.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідачка: ОСОБА_2 ,

треті особи, які не заявляють

самостійних вимог щодо

предмета спору: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Заболотцівської сільської ради Львівської області

Орган опіки та піклування: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Заболотцівської сільської ради Львівської області та Орган опіки та піклування: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, ухвалив таке рішення.

Позивач: ОСОБА_1 звернувся до Бродівського районного суду Львівської області із позовними вимогами до відповідачки: ОСОБА_2 , в яких просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стислий виклад позиції позивача.

Позивач зазначає, що він та ОСОБА_2 перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей, а саме: дочка: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач вказує, що спільне життя з відповідачкою не склалося. Тому в подальшому шлюб між сторонами було розірвано.

Позивач акцентує, що відповідачка ніяким чином не піклується про спільних малолітніх дітей сторін, не проявляє будь-яку заінтересованість у їх подальшій долі, не цікавиться успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчанням, підготовкою до самостійного життя. На думку позивача, це негативно впливає на фізичний розвиток спільних малолітніх дітей сторін як складову виховання.

Позивач мотивує, що відповідачка як матір покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої іншої участі у вихованні спільних малолітніх дітей. Відтак, позивач вважає, що відповідачка створює реальну загрозу інтересам спільних малолітніх дітей сторін та не може мати право на участь у вихованні дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі.

15 вересня 2023 року відкрито провадження у справі.

Відповідачці запропоновано протягом п`ятнадцяти днів, із моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, подати відзив на позовну заяву.

Від представника позивача: адвоката Онищука Тараса Назаровича надійшло клопотання про залучення до участі у справі Органу опіки та піклування: Сихівську районну адміністрацію Львівської міської ради як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Таке клопотання у подальшому було задоволено судом.

Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради надійшов висновок щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Від представника позивача: адвоката Онищука Тараса Назаровича надійшло клопотання про виклик свідків, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Таке клопотання у подальшому було задоволено судом.

07 березня 2024 року закрито підготовче провадження, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача: адвокат Онищук Тарас Назарович під час судового засідання позовні вимоги підтримав повністю. Вважає, що наявні усі підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно спільних малолітніх дітей сторін. Відтак, просить суд задовольнити позовні вимоги повністю.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Хоча належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи. Від неї не надходило жодних клопотання про відкладення розгляду справи та не подавався відзив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчого комітету Заболотцівської сільської ради Львівської області: ОСОБА_8 під час судового засідання вирішення спору між сторонами поклав на розсуд суду. Пояснив, що спільні малолітні діти сторін хоча і зареєстровані на території Заболотцівської територіальної громади Львівської області, однак фактично не проживають у цій місцевості. Тому, він позбавлений будь-якої можливості надавати оцінку суду із метою вирішення спору між сторонами.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сихівська районна адміністрації Львівської міської ради у судове засідання участь свого представника не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила. Однак належним чином, у встановленому законом порядку, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи.

Допитаний під час судового засідання як свідок позивач: ОСОБА_1 надав покази про те, що він є батьком спільний малолітніх дітей сторін, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Починаючи зі 2017 року між сторонами виник конфлікт на релігійному підґрунті, що зумовило розлад шлюбних відносин між сторонами. Фактично, із цього часу, мати спільних малолітніх дітей сторін покинула сім`ю та більше до неї ніколи не поверталася. Остання не підтримувала будь-якого контакту з дітьми, не бачила дітей та не спілкувалася з ними. Спільні малолітні діти сторін не пам`ятають як виглядає матір. Востаннє, позивач бачив ОСОБА_2 у 2019 році під час слухання судового провадження про розірвання шлюбу між ними.

Допитаний під час судового засідання свідок: ОСОБА_5 надав покази про те, що він проживає у селі Загірці Золочівського району Львівської області. Орієнтовно шість років тому він бачив востаннє ОСОБА_2 . Остання не бере будь-якої участі у житті спільних малолітніх дітей сторін, навіть не телефонує дітям. Спільні малолітні діти сторін не пам`ятають як виглядає матір. Старша дочка пам`ятає про те, що матір була, а молодший син взагалі не має будь-яких спогадів про матір.

Допитана під час судового засідання свідок: ОСОБА_6 надала покази про те, що вона знайома із ОСОБА_1 та перебуває з ним у дружніх відносинах. У 2017 році вони познайомилися з останнім у місті Львів Львівської області та почали товаришувати. Починаючи з моменту дружніх стосунків між ними, вона жодного разу не бачила ОСОБА_2 . Спільними малолітніми дітьми сторін займається виключно батько: ОСОБА_1 .

Допитаний під час судового засідання свідок: ОСОБА_7 надав покази про те, що ОСОБА_1 є його другом. У минулому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жили добре. Однак, у подальшому десь шість-сім років тому останній зателефонував йому та повідомив, що ОСОБА_2 його покинула та більше він з нею не спілкується. Також йому відомо про те, що спільними малолітніми дітьми сторін займається виключно ОСОБА_1 .

Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланнями на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Доказами у справі встановлено, що рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2019 року (єдиний унікальний номер справи: 601/1867/18) було розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , що був зареєстрований 16 лютого 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бродівського районного управління юстиції Львівської області, про що було складено відповідний актовий запис за номером: 11, що підтверджується наданою на дослідження суду копією судового рішення (а.с. 9).

Батьками малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02 липня 2012 року; свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28 липня 2014 року (а.с. 10-11).

Органом опіки та піклування: Бродівською районною державною адміністрацією Львівської області увалено рішення про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із батьком: ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується висновком органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей за № 03/21-350-2 від 14 листопада 2018 року; рішенням про доцільність визначення місця проживання малолітніх дітей за № 37 від 14 листопада 2018 року (а.с. 12-14).

ОСОБА_1 є власником житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Останній фактично проживає за цією адресою разом із дітьми, а саме: дочкою: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується актом фактичного проживання за № 01 від 23 січня 2023 року (а.с. 15).

ОСОБА_3 навчається у 4-Г класі із 2019 року Середньої загальноосвітньої школи за номером: 86 міста Львова. За час навчання проявила себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця. Має хороший фізичний та розумових розвиток. Вихованням дочки займається батько: ОСОБА_1 . Останній постійно підтримує зв`язок зі школою та класним керівником. Батьківські збори відвідує, а також спілкується індивідуально із класним керівником, що підтверджується характеристикою від 22 березня 2012 року (а.с. 16).

ОСОБА_4 навчається з першого класу у Середній загальноосвітній школі за номером: 86 міста Львова. За час навчання зарекомендував себе як дисциплінований та працелюбний учень. Має хороший фізичний та розумовий потенціал. Вихованням дитини займається батько. Мати не цікавиться успіхами дитини, не спілкувалася з класним керівником, що підтверджується характеристикою від 23 березня 2023 року (а.с. 17).

Орган опіки та піклування прийшов до висновку щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Мотивами такого висновку орган опіки та піклування визначає те, що й хоча ОСОБА_2 не бере участі у житті малолітніх дітей сторін, на зв`язок із Органом опіки та піклування не вийшла, своєї думки щодо вирішення спору між сторонами не надала, проте позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, який повинен застосовуватися лише у випадках свідомого та умисного ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків, що підтверджується висновком органу опіки та піклування за № 260001-вих-6298 від 17 січня 2024 року (а.с. 45).

Мотиви суду.

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Вимогами частинами 2-4 статті 155 Сімейного кодексу України визначається, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

-не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;

-ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини;

-жорстоко поводяться з дитиною;

-є хронічними алкоголіками або наркоманами;

-вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва;

-засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У свою чергу позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування доцільно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При цьому суд зобов`язаний дотримуватися вимог статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Всебічно та повно дослідивши обставини справи на основі достатніх, допустимих, достовірних та належних доказів, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 безвідповідально ставиться до питання виховання та навчання малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що було встановлено судом.

Відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти.

Відповідачка уникає зустрічей із малолітніми дітьми. Виховання малолітніх дітей фактично покладено на батька ОСОБА_1 , який забезпечує усі необхідні потреби малолітніх дітей.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання про необхідність позбавлення матері дітей: ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Досліджені у судовому засіданні докази, а також допитані під час судового засідання свідки, підтверджують посилання позивача про те, що відповідачка ухиляється від своїх батьківських обов`язків та не бере участі в житті спільних малолітніх дітей сторін. Протягом розгляду справи відповідачка власну поведінку по відношенню до малолітніх дітей не змінила, реальних кроків щодо виховання та утримання малолітніх дітей не вчиняла. Жодних об`єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні малолітніх дітей, не має.

Також, судом встановлено, що відповідачка жодним чином не намагається виконувати батьківські обов`язки відносно власних малолітніх дітей. Від батьківських прав щодо малолітніх дітей фактично самоусувається. Відтак, на переконання суду, позбавлення батьківських прав відповідачки не зашкодить інтересам дітей, їх подальшому вихованню та утриманню.

При вирішенні спору по суті, суд критично сприймає висновок Органу опіки та піклування: Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позаяк такий висновок суперечить та не відповідає встановленим в судовому засіданні обставинами справи, а також останній суперечить інтересам малолітніх дітей.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що встановлені судом обставини справи міститься достатньо доказів, які свідчать про умисне ухилення відповідачкою: ОСОБА_2 від виконання своїх обов`язків щодо виховання дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , її свідоме нехтування своїми обов`язками як матері, та небажання брати участь у фізичному і духовному розвитку спільних малолітніх дітей сторін. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судового збору.

Судом встановлено, позивач: ОСОБА_1 сплатив судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок (а.с. 1).

Нормою частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України закріплено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин, суд вважає, що зі відповідачки: ОСОБА_2 необхідно стягнути понесені судові витрати за сплачений судовий збір за подання позовної заяви на рахунок позивача: ОСОБА_1 , що буде відповідати вимогам чинного цивільного процесуального законодавства України.

На підставі статтей 19, 150, 155, 164, 165, 167 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей, а саме: дочки: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір, який був сплачений останнім під час звернення із позовними вимогами до суду, у розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 18 березня 2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП: невідомий.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування: Виконавчий комітет Заболотцівської сільської ради Львівської області, який розташований за адресою: Львівська область, Золочівський район, село Заболотці, вулиця Шевченка, будинок 12, .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Сихівська районна адміністрація Львівської міської ради, місцезнаходження: Львівська область, місто Львів, проспект Червоної Калини, будинок 66.

Суддя Б.М. Петейчук