ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2174/24 Справа № 199/6069/23 Суддя у 1-й інстанції - Подорець О.Б. Суддя у 2-й інстанції - Городнича В. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої - Городничої В.С.,

суддів: Петешенкової М.Ю., Лопатіної М.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Панасенко С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг», про стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТзДВ «СГ «Оберіг», про стягнення страхового відшкодування (а.с. 1-4), в обґрунтування якого посилався на те, що 02.02.2022 року в м.Дніпро на перехресті проспекту Слобожанського із вулицею В.Сухомлинського сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 29 квітня 2022 року, дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення правил ПДР водієм автомобіля «CHERY TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який в результаті вищезазначеного ДТП загинув, також загинув пасажир ОСОБА_3 , а пасажир ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «CHERY TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203307749, цивільно-правова відповідальність була застрахована в ТзДВ «СГ «Оберіг».

Згідно Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинної на час ДТП 02.02.2022 року), установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, в розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого.

Таким чином максимальний розмір страхового відшкодування становить 260 000,00 грн на одного потерпілого.

У результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді, основний діагноз: закритий багато уламковий перелом даху та заднього відділу вертлюжної западини праворуч зі зміщенням уламків, закритого травматичного вивиху голівки правої стегнової кістки.

Після проведення первинного лікування позивач звернувся до відповідача для отримання страхового відшкодування надавши відповідачу заяву від 28 травня 2022 року, виплата страхового відшкодування в сумі 34 881,00 грн була отримана 26 серпня 2022 року.

26 липня 2022 року позивач отримав 2 групу інвалідності, що підтверджується довідкою №797756, Медико-соціальною експертною комісією, відповідно до якої отримання інвалідності знаходяться в прямому наслідковому зв`язку з вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою.

09 листопада 2022 року позивач був госпіталізований до Міської лікарні №6 м. Дніпро де в подальшому останньому було проведено видалення металоконструкцій з ділянки вертлюжної западини з права та тотальне протезування правого кульшового суглобу з дренуванням.

Під час зазначеного лікування позивач поніс витрати на лікування в розмір 113 181,61 грн, що підтверджується фіскальними чеками.

Оскільки позивач отримав другу групу інвалідності, то у відповідності до статті 26 Закон України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідач повинен сплатити йому 117 000,00 грн, а також моральну шкоду в розмірі 11 509,00 грн, що становить 5% від заявленої до відшкодування суми витрат за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування моральної шкоди в розмірі 225 119,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТзДВ «СГ «Оберіг», про стягнення страхового відшкодування, задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ТзДВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 225 119 (двісті двадцять п`ять тисяч сто дев`ятнадцять) грн 00 коп.

Стягнуто з ТзДВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Стягнуто з ТзДВ «СГ «Оберіг» на користь держави судовий збір в розмірі 2 251 (дві тисячі двісті п`ятдесят одна) грн 19 коп (а.с. 80-81).

В апеляційній скарзі ТзДВ «СГ «Оберіг», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити (а.с. 89-93).

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

ОСОБА_1 скористався своїм правом та подав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1-3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач і третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обгрунтованості.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 29 квітня 2022 року закрито кримінальне провадження №0000081 про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 02.02.2022. Даною постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення правил ПДР водієм автомобіля «CHERY TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_2 , який в результаті вищезазначеного ДТП загинув, також загинув пасажир ОСОБА_3 , а пасажир ОСОБА_1 , отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

На момент настання дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «CHERY TIGGO», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №203307749 була застрахована в ТзДВ «СГ «Оберіг».

Згідно Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 №566 «Про деякі питання здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (чинної на час ДТП 02.02.2022), установлено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цим розпорядженням за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, в розмірі 260 000 гривень на одного потерпілого.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02.02.2022 року, позивач ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження у вигляді, основний діагноз:

- закритий багато уламковий перелом даху та заднього відділу вертлюжної западини праворуч зі зміщенням уламків, закритого травматичного вивиху голівки правої стегнової кістки.

28.05.2022 позивач звернувся до ТзДВ «СГ «Оберіг» з повідомленням про настання страхового випадку та заявою про страхове відшкодування і 26 серпня 2022 року отримав страхове відшкодування в розмірі 34 881,00 грн.

Водночас, 26 липня 2022 року позивач ОСОБА_1 отримав 2 групу інвалідності, отримання якої знаходяться в прямому наслідковому зв`язку з вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою.

09 листопада 2022 року позивач був госпіталізований до Міської лікарні №6 м. Дніпро де в подальшому останньому було проведено: видалення металоконструкцій з ділянки вертлюжної западини з права та тотальне протезування правого кульшового суглобу з дренуванням.

Під час зазначеного лікування позивач поніс витрати на лікування в розмір 113 181,61 грн, що підтверджується наданими доказами: замовлення-рахунок №139433 від 23.11.2022 на суму 380 грн; фіскальний чек від 22.11.2022 на суму 805,62 грн; фіскальний чек від 23.11.2022 на суму 228,20 грн; фіскальний чек від 07.11.2022 на суму 487,50 грн; фіскальний чек від 29.11.2022 на суму 495,50 грн; фіскальний чек від 22.11.2022 на суму 191,07 грн; фіскальний чек від 23.11.2022 на суму 380,00 грн; фіскальний чек від 22.11.2022 на суму 193,20 грн; фіскальний чек від 26.11.2022 на суму 203,50 грн; фіскальний чек від 28.11.2022 на суму 60,02 грн; фіскальний чек від 26.11.2022 на суму 247,00 грн; фіскальний чек від 11.11.2022 року на суму 600,00 грн.

Також, відповідно до рахунку фактура №0687 від 17.11.2022, видаткової накладної №0687 від 18.11.2022 та платіжної інструкції №26 від 18.11.2022 позивачем було сплачено 108 610,00 грн за придбання медикаментів та імпланту для проведення оперативного хірургічного втручання щодо протезування кульшового суглобу.

Стаття 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає вичерпний перелік підстав для відмови у здійсненні страхового відшкодування.

Рішення страховика про відмову у здійсненні страхової виплати повідомляється страхувальнику у письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови (пункт 37.2 статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п. 23.1 ст.23 вказаного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до вимог статті 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Таким чином, колегія суддів вважає вірним висновок суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача документально підтверджених витрат на лікування в розмірі 113 181,61 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано доказів на обґрунтування виправданості заявлених витрат на лікування та, що такі витрати на лікування здійснені за наслідками настання ДТП від 02.02.2022 року, спростовуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи, та фактично є переоцінкою вказаних доказів. Разом з тим, оцінка доказів є прерогативою виключно суду, а переоцінка доказів учасниками справи чинним законодавством не передбачена. А тому колегія суддів не бере до уваги вказані доводи апеляційної скарги.

Доводи щодо відсутності направлення сімейного лікаря не свідчить про відсутність потреби у здійсненні лікування у зв`язку із отриманими травмами під час ДТП. Також колегія суддів звертає увагу, що відсутність направлення сімейного лікаря в матеріалах справи жодним чином не підтверджує факту його відсутності.

Відповідно до вимог п.п. 26.1., 26.2 ст. 26 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно до ЦК України. Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить: у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.

Враховуючи обставини справи, які були встановлені судом та не спростовані відповідачем, вказану норму матеріального права та розрахунок наведений судом в своєму рішенні, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності стягнення з відповідача на користь позивача шкоди, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не надав належних та достовірних доказів доказів на підтвердження встановлення позивачу групи інвалідності саме за наслідками ДТП спростовуються письмовими доказами наявними в матеріалах справи, та фактично є переоцінкою вказаних доказів. Разом з тим, оцінка доказів є прерогативою виключно суду, а переоцінка доказів учасниками справи чинним законодавством не передбачена. А тому колегія суддів не бере до уваги вказані доводи апеляційної скарги. Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААВ №797756 від 10.07.2023 року, причина інвалідності: загальне захворювання з ураження органів опори та руху, а не загальне захворювання з ураження органів, як зазначає апелянт.

Доводи апеляційної скарги про те, що між сторонами було узгоджено розмір страхового відшкодування, який був виплачений та потерпілий підписанням заяви підтвердив, що отриманий розмір є повним виконанням страхового відшкодування страховиком та він не має до страховика претензій, а тому у останнього відсутні підстави для звернення з даним позовом колегія суддів не бере до уваги, оскільки відповідальність страховика визначена в межах страхового ліміту, рішенням суду страхове відшкодування визначено в межах страхового ліміту з урахуванням виплаченого розміру страхового відшкодування.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що погіршення стану здоров`я позивача та в подальшому втрата працездатності відбулись вже після підписання заяви на виплату страхового відшкодування, а тому позивач з об`єктивних причин не міг знати на момент її підписання щодо погіршення в подальшому його стану здоров`я та втрати працездатності.

Враховуючи положення ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а також обставини справи колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для стягнення зі страховика моральної шкоди.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи встановлені судом, норми матеріального права, розрахунки суду наведені в оскаржуваному рішенні колегія суддів вважає обгрунтованими та вірними висновки суду щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 241 690,61 грн з урахуванням виплаченого розміру страхового відшкодування, тобто в межах страхового ліміту.

Також є обгрунтованими висновки суду щодо наявності підстав для стягнення на користь позивача належним чином підтверджених витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн, які відповідають критерію розумності та співмірності.

Отже, вирішуючи спір суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані та підтверджуються письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі доводи є безпідставними, не спростовують обґрунтованих висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, та зводяться до викладення обставин справи із наданням особистих коментарів, особистим тлумаченням норм матеріального права, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Апелянти не скористався наданим йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 13 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: М.Ю. Петешенкова

М.Ю. Лопатіна