справа № 462/9187/23
УХВАЛА

22 березня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., вивчивши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії або бездіяльність приватного виконавця,-

встановив:

ОСОБА_1 21.03.2024 року подала скаргу на дії або бездіяльність приватного виконавця, у якій просить поновити строк для подання скарги, визнати протиправними дії приватного виконавця Сокіл В.І. здійснені у виконавчому провадженні №74292623 з виконання судового наказу №462/9187/23 від 29.12.2023 року, скасувати/визнати незаконною постанову приватного виконавця Сокіл В.І. про закінчення виконавчого провадження №74292623, зобов`язати приватного виконавця Сокіл В.І. здійснити відповідні дії щодо повернення на рахунок скаржника (боржника) незаконно стягнені кошти в сумі 8946,86 гривень, поновити виконавче провадження з виконання судового наказу № 462/9187/23 від 29 грудня 2023 року, притягнути до дисциплінарної відповідальності приватного виконавця Сокіл В.І.

Вивчивши подану скаргу, доходжу наступного висновку.

У відповідності до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Ч. 1 ст. 450 ЦПК України визначено, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ 07.02.2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені перелічені в ч. 4 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення статті 121 ЦПК.

Згідно із п. 2, 5 ч. 3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти; відомості про наявність або відсутність електронного кабінету та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Сторонами у виконавчому провадженні є стягувач, боржник та державний чи приватний виконавець.

За наведеного ОСОБА_1 слід вірно вказати коло осіб, які беруть участь у розгляді скарги, так як згідно із вимогами ч. 1 ст. 450 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. В даному випадку стягувачу слід вказати їхнє повне найменування та зазначити інші відомості відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст.175 ЦПК України.

Суд зазначає, що 18.10.2023 року був введений в дію Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами» 3200-IX від 29.06.2023 року. Даним Законом були внесені зміни і до ЦПК України, зокрема до ч. 6 ст. 14 ЦПК України, відповідно до якої адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Така вимога регламентується і приписами п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, так, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

З матеріалів справи вбачається, що скарга не містить відомостей про щодо реєстрації заявника в електронному кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або в її окремій підсистемі (модулі), у зв`язку із чим не виконано вимоги ч. 6 ст. 14 ЦПК України та п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Крім цього, згідно із вимогами ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а згідно із ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Однак, заявником не конкретизовано заявлених вимог, не зазначено дати ухвалення оскаржуваних нею постанов державного виконавця, не додано копії постанов, які нею оскаржуються, як таких, наяких ґрунтуються її вимоги, та не обґрунтовано, яким чином вказані постанови порушують її права із посиланням на конкретні правові норми. Також до матеріалів скарги не додано копії такої скарги та додатків до неї відповідно до кількості учасників згідно із ч. 1 ст. 450 ЦПК України.

Окрім того, згідно із ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Водночас всупереч цьому заявником не вказано, коли було порушене її право відповідно до кожної із заявлених ним вимог, не зазначено того, чи пропущено нею строк звернення до суду щодо кожної із вимог та зазначено, які були поважні причини пропуску цього строку.

Також суд зазначає, що згідно із ч. 3 ст. 171 ЦПК України в ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2, 5, 6, 9 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі, залишає позов без розгляду, відмовляє в позові повністю, задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року № 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

З заявлених у скарзі вимог вбачається, що заявник фактично просить повернути їй кошти, стягнуті на підставі судового наказу №462/9187/23 від 29.12.2023 року, який на даний час скасовано, а тому фактично заявляє вимогу про поворот виконання судового наказу, що має вирішуватись у порядку порядку ч. 3 ст. 171, 444 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, скаргу скаржника ОСОБА_1 на дії або бездіяльність приватного виконавця, слід залишити без руху для усунення вищезазначених недоліків скарги.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 447 ЦПК України, -

постановив:

Скаргу ОСОБА_1 на дії або бездіяльність приватного виконавця - залишити без руху.

Надати скаржнику 5- денний строк з дня отримання копії ухвали для усунення вказаних в ній недоліків.

Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог даної ухвали у зазначений в ній строк, скарга вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: Іванюк І.Д.