Провадження № 2/727/19/24
Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:
головуючої судді - М.Є. Бойко,
за участю секретаря судового засідання - В.В. Васківчук,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Фінтраст Україна"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У жовтні 2023 року представник ТОВ "Фінансова компанія"Фінтраст Україна"" звернувся до суду через систему "Електронний суд" із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором №5409100 про надання споживчого кредиту від 20.01.2022 року у розмірі 45 792 грн, інфляційні втрати - 3846, 52 грн., три відсотки річних - 1388,81 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 гривень.
В обгрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачкою 20.01.2022 року було укладено електронний Договір №5409100 про надання споживчого кредиту у загальному розмірі 16 000 гривень. Згідно договору факторингу № 29-05/2023-Ф від 29.05.2023 року право вимоги за договором кредиту №5409100 первісний кредитор відступив на користь ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна"".
Відповідачка належним чином умови вказаного кредитного договору не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем станом на день подання позову 27.10.2023 року утворилася заборгованість, яка складається з: заборгованості по тілу кредиту, процентів за користування кредитом, інфляційних втрат та 3 % річних.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 26 грудня 2023 року відкрито у справі спрощене провадження з викликом сторін.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, 26.02.2024 року надав клопотання, в якому просив розглядати справу у відсутності представника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна"", позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачка у судові засідання повторно не з`явилася, будучи повідомленою у встановленому законом порядку про дату, час та місце розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи та письмовий відзив на позов від неї до суду також не надходили.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи не здійснювалось.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу в їх відсутність та на підставі наявних у ній матеріалів, а також ухвалити заочне рішення (ст. 280 ЦПК України).
Судом встановлено, що 20.01.2022 року між ТОВ «Авентус України» та ОСОБА_1 було укладено договір № 5409100 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого остання отримала кредит в сумі 16 000,00 грн на платіжну картку зі сплатою відсотків за заниженою процентною ставкою 0, 95 % в день та стандартною відсотковою ставкою 1,90 % в день від суми кредиту. (а.с.24)
Договір укладено та підписано сторонами в електронній формі, зокрема відповідачкою договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А730393, 20.01.2022 12:35:34 (а.с.28). Такі дії сторін повністю узгоджуються з вимогами ст. ст. 6, 627 ЦК України та ст. ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію»
Підписавши 20.01.2022 року договір про надання споживчого кредиту, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання одержати та повернути позивачу кредитні кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором (п. 1.2. Договору).
29.05.2023 року ТОВ «Авентус Україна», на підставі договору факторингу №29.05/23-Ф відступило, а ТОВ ««Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право грошової вимоги на суму боргу до ОСОБА_1 , який утворився в зв`язку із невиконанням умов кредитного договору № 5409100 відповідачкою (а.с.46). Про заміну кредиторів в зобов`язанні ОСОБА_1 повідомлялася письмово (а.с.54) .
Відповідачка - ОСОБА_1 належним чином умови договору від 20.01.2022 року не виконувала, внаслідок чого у неї перед позивачем утворилася заборгованість в розмірі 45 792, 00 грн., яка складається з наступного:
- 16 000, 00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу ;
Доказів погашення заборгованості ні позивачу, ні жодному із попередніх кредиторів відповідачкою не надано, а вимога позивача про стягнення з відповідачки 45 792, 00 грн. ґрунтується на законі, а тому підлягає задоволенню.
Так, в ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Згідно до статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін; позичальникові передані речі, визначені родовими ознаками.
Згідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п. 1.4. договору №5409100 від 20.01.2022 року строк кредиту становить 30 днів.
Відповідно до п. 4.3.1. сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку , але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача відповідно до пп. 4.2.2.-4.2.4. Договору, тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.
Пунктом 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Згідно з вимогами статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» - якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Будь-яких доказів (відомостей) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем договірних зобов`язань перед позивачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами.
Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов?язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 1077 Цивільного кодексу України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов?язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов?язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи
За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Отже, у боржника в силу частини 2 статті 625 ЦК України у разі несвоєчасного виконання зобов`язання виникає обов`язок сплатити кредитору суму інфляційних втрат, як компенсацію грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, поряд із сумою основного зобов`язання.
Позивач, звертаючись до суду з цим позовом просив стягнути з відповідачки інфляційні втрати за період з жовтня 2022 року по червень 2023 року в розмірі 3846, 52 грн. та 3% річних (з 19.10.2022 року по 23.10.2023 року) у сумі 1 388, 81 грн.
Варто зазначити, що положення статті 625 ЦК України передбачає відповідальність у вигляді інфляційних втрат встановлених за невиконання зобов`язань, тобто розмір індексу інфляції повинен вираховуватись від суми боргу, яку позивач не отримав, адже позикодавець несе втрати від неповернутої суми заборгованості.
Розрахунок здійснюється за формулою: I = ((si*s)^100)-s, І - сума інфляційних втрат, si - індекс інфляції за певний період, s - сума заборгованості, 100 - переведення відсотків.
Отже, сума інфляційних втрат встановлених за невиконання зобов`язань ОСОБА_1 становить :
Загалом інфляційні втрати склали 3846, 52 грн.
Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Передбачене ч.2 ст.625 ЦК України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника.
Такі висновки містяться, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №373/2054/16-ц, від 23 жовтня 2019 року у справі №723/304/16-ц.
Розрахунок 3-х % річних здійснюється за наступною формулою : С*3:100:365*Дн., де С- сума боргу; 3- 3% річних; 100-переведення коштів;365 - кількість днів у році; Дн-кількість днів прострочення.
Таким чином, 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання ОСОБА_1 становить:
(45 792 грн.*3):100:365*369 = 1388,81 грн.
Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.
Судовий збір, відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Виходячи з зазначеного, оскільки позовні вимоги суд повністю задовольняє, відповідачкою неспівмірність витрат позивача на правову допомогу не доведено, клопотань про зменшення також не заявлено, а тому з ОСОБА_1 на користь позивача слід також стягнути судові витрати за надання правової допомоги в розмірі 10 000, грн. та судовий збір в розмірі 2 147,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 267-268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Фінтраст Україна"" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП : НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Фінтраст Україна"" заборгованість за кредитним договором від 20.01.2022 року в розмірі 45 792, 00 гривень, інфляційні втрати - 3846,52 грн., три відсотки річних - 1388, 81 грн., а всього 51 027, 33 грн.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП : НОМЕР_1 ), зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія"Фінтраст Україна"" витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 147, 20 гривень та судові витрати у справі за надання правничої допомоги у розмірі 10 000,00 гривень .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.Є. Бойко