1Справа № 335/5721/23 2/335/141/2024
12 січня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Стеценка А.В., за участю секретаря судового засідання Резніченко Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі за правилами загального позовного провадження цивільну справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне.
Сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 19 лютого 2016 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №135. Від шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.07.2019 шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., починаючи з 15 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття.
Після розірвання шлюбу відповідач перестав піклуватися про дочку, а з кінця 2019 року перестав приймати участь у вихованні дитини, матеріально утримувати та цікавитися її розвитком.
Малолітня ОСОБА_4 проживає разом із позивачко і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує, у зв`язку з чим утворилася заборгованість зі сплати аліментів.
На переконання позивача, відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку із чим позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3 .
Ухвалою судді від 03.07.2023 позовну заяву було залишено без руху, позивачу надано строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків.
11.07.2023 позивачем усунені вказаних в ухвалі судді недоліки позовної заяви.
Ухвалою судді від 25.07.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, учасникам справи встановлені строки подання заяв по суті справи, призначене підготовче засідання.
Ухвалою суду від 11.08.2023 продовжено строк підготовчого провадження в справі на тридцять днів до 23.10.2023, підготовче засідання відкладено.
Ухвалою суду від 20.10.2023 підготовче засідання відкладено за клопотанням Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради до 20.11.2023.
14.11.2023 на електронну пошту суду від Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради надійшов висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 20.11.2023 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду.
Представник Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, 07.12.2023 звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника Департаменту, при винесенні рішення просив врахувати інтереси малолітньої ОСОБА_3 та висновок департаменту.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки на адресу реєстрації місця його проживання. Проте, надіслані судом повістки повернулись до суду неврученими.
Відповідно до ч. 6 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
За вимогами п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Відповідно до ч. 10 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Особи, які не проживають за адресою, що зареєстрована як місце їх проживання, більше одного місяця і які мають невиконані майнові зобов`язання, накладені в адміністративному порядку чи за судовим рішенням, або призиваються на строкову військову службу і не мають відстрочки, або беруть участь у судовому процесі в будь-якій якості, зобов`язані письмово повідомити орган реєстрації про своє місце перебування (ч. 17 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).
Днем вручення судової повістки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.
Оскільки судова повістка надсилалась відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, та враховуючи, що відповідач не повідомив суд про зміну адреси проживання, тому з урахуванням вищезазначених вимог процесуального закону, суд доходить висновку, що останній був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Причини неявки у судове засідання відповідач не повідомив, відзиву не подав, із заявами про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не звертавс
За таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу за його відсутності, провівши заочний розгляд справи відповідно до ст. 281 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши надані учасниками справи та витребувані судом докази, суд доходить наступних висновків.
У статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Так, згідно з пунктом 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини, передбачені статтею 166 СК України.
Отже, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав.
Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За положеннями частини першої статті 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 дитина може бути розлучена з батьками у разі, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і є втручанням у його право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Існуючі сімейні зв`язки між дітьми та батьками, які насправді піклуються про них, захищаються Конвенцією.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебувала з відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі, зареєстрованим 19 лютого 2016 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 135. Від шлюбу у сторін народилася дочка - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.11.2020 (а.с. 41) та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 98 - 100).
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.07.2019 (а.с. 49 - 53) шлюб між сторонами розірвано, позивачеві змінено прізвище на « ОСОБА_1 », стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача, аліменти на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. 00 коп., починаючи з 15 листопада 2018 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 27.08.2019.

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 08.08.2023 № 9 (а.с. 98 - 100) вбачається, що 27.10.2020 реєстратором Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) на підставі заяви про зміну прізвища малолітньої дитини № 217/22.2-82 від 13.10.2020, поданої до ВДРАЦС по Індустріальному та Немишлянському районах у місті Харкова Східного МУ МЮ (м. Харків), внесені зміни до графи 1, а саме: змінене прізвище дочки сторін з « ОСОБА_4 » на « ІНФОРМАЦІЯ_4 ».

Судом встановлено, що малолітня ОСОБА_3 проживає разом за позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно акту обстеження умов проживання, складеного 22.06.2023 спеціалістами служби у справах дітей по Нимишлянському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради (а.с. 30), для повного розвитку та виховання дитини, матір`ю створені всі належні умови, санітарний стан житла задовільний.

Дитина ОСОБА_3 з 2022 року навчається в Харківській гімназії № 14 Харківської міської ради Харківської області. Згідно довідки навчального закладу від 17.05.2023 № 169 матір дитини ОСОБА_1 постійно контролює поведінку та успішність доньки, допомагає вирішувати її проблеми, піклується про подальшу долю дівчинки, активно відвідує батьківські збори класу, спілкується з вчителями, залучає дитину до участі у позашкільних виховних заходах. Батько дитини ОСОБА_2 жодного разу не був у школі, не цікавився успіхами дитини у навчанні та вихованні, не відвідував батьківські збори (а.с. 26).

Згідно довідки Комунального закладу «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №384 Харківської міської ради» від 31.05.2023 № 7 дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відвідувала Комунальний заклад. Приводила та забирала дитину з дошкільного закладу мати ОСОБА_1 , батько дитини ОСОБА_2 жодного разу у садочку не з`являвся, не відвідував батьківські збори, не приймав участі у розвитку та вихованні своєї дитини, квитанцію кожного місяця за харчування сплачувала ОСОБА_1 (а.с. 25).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча поліклініка №7» Харківської міської ради від 17.05.2023 дитина ОСОБА_3 надглядається в КНП «МДП №7» ХМР з 2018 року. За період нагляду дитину до поліклініки приводила мама, цікавилася станом її здоров`я, забезпечувала ліками при необхідності і приводила дівчинку на диспансеризацію. Батько дитини не цікавився станом здоров`я дитини, станом її розвитку, не займається її лікуванням, жодного разу не приводив дівчинку до поліклініки (а.с 23).

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.05.2023 вбачається, що на примусовому виконанні у Лівобережному відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Південного управління юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_4, відкрите на підставі виконавчого листа № 643/16468/18 від 27.08.2019 щодо стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 грн щомісячно. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.05.2023 борг із сплати аліментів складає 18000,02 грн. (а.с.22).

Питання доцільності позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради. За результатами розгляду зазначеного питання комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 14.11.2023 складено відповідний висновок № 395.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).

Відповідач доказів на спростування доводів позивача не надав.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що позивач ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання ОСОБА_3 ..

З огляду на викладене, з метою захисту прав та інтересів малолітньої ОСОБА_3 , суд доходить висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 .. Отже, позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073 грн. 60 коп. Доказів понесення позивачем інших судових витрат матеріали справи не містять.

Керуючись ст. ст. 11-13, 81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківських прав стосовно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради, ідентифікаційний код 26489104, адреса: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55

Повне рішення складено 22 січня 2024 року.

Суддя А.В. Стеценко