Справа № 535/1339/23
Провадження № 2/535/207/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року с-ще Котельва

Котелевський районний суд Полтавської області
у складіголовуючого суддіМальцева С.О.,
за участю секретаря судового засідання представника позивача свідків ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Справа № 535/1339/23

Ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_5 ;

відповідач: Великорублівська сільська рада Полтавського району Полтавської області;

розглянув у відкритому судовому засіданні позов про визнання права власності,

Стислий виклад позиції позивача.

29 листопада 2023 року позивач ОСОБА_5 в особі представника адвоката Калафута Д.В. звернулися до суду з позовом до Великорублівської сільської ради, в якій просить: визнати за ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1 ), як за особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж двадцять один рік право власності (набувальна давність) на А-1 - житловий будинок, загальною площею 54,6 кв.м., з них житлова площа - 40.2 кв.м., яка складається з коридор - 2,6 кв.м., кімната - 16.5 кв.м., кухня - 4,7 кв.м., кладова - 3,5 кв.м., веранда - 12,9 кв.м., та В - сарай, площею 32,3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 ; визнати за ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1 ) право власності на земельні ділянки: площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №051522 померлому 09.06.2002 ОСОБА_6 .

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

05 грудня 2023 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання засідання на 11 год 45 хв 19 січня 2024 року. Направлено відповідачеві копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Ухвалою Котелевського районного суду Полтавської області від 19 січня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача адвокат Калафута Д.В. в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили факт того, що ОСОБА_5 здійснює догляд за будинком та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , займалась веденням господарства та обробітком даної землі, постійно проживала в цьому будинку.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за їх відсутності. У письмовій позиції відповідач в частині вирішення справи поклався на розсуд суду.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Суд вважає встановленою наявність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги позивача.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 (копія свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 додається).

За життя ОСОБА_6 був власником домогосподарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яке складається з : жилого будинку, що знаходиться в с.Зайці-2 Котелевського району Полтавської області, на підставі Договору Купівлі-продажу від 14.03.1997р., зареєстрованого в реєстрі №534, посвідчений ОСОБА_7 нотаріусом Котелевської державної нотаріальної контори; земельної ділянки, площею 0,55 га, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №051522, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (01.12.2021 Котелевським районним судом Полтавської області, справа №535/1023/21, встановлено той факт, що ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 ).

Постановою Державного нотаріуса Герасименко Людмили Василівни Зіньківської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 15.09.2023 вих.№563/02-31 у видачі ОСОБА_5 свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 на житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,55га, що розташована на території с.Зайці Другі, Милорадівської сільської ради Котелевського району Полтавської області відмовлено з підстав, що на момент відкриття спадщини, згідно діючого на той час законодавства, двоюрідні сестри до кола спадкоємців за законом не були включені.

Зразу після смерті двоюрідного брата, ОСОБА_5 здійснює догляд за будинком та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , займається ведення особистого селянського господарства та обробітком даної землі, постійно проживає в цьому будинку, а також здійснює комунальні платежі.

Даний факт підтверджується Довідкою №218 від 16.09.2021 Великорублівської сільської ради Полтавського району.

Також, на підставі акту від 17.08.2022 обстеження господарства за адресою: АДРЕСА_1 , Виконавчий комітет Великорублівської сільської ради надав довідку від 17.08.2022 № 09-08/394, що в господарстві , яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , дійсно проживала без реєстрації гр.. ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2003 року по січень 2022 р. та займалась веденням особистого селянського господарства та обробітком земельної ділянки, а також здійснювала комунальні платежі.

20.10.2017 ОСОБА_5 виготовила Технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в якому зазначено, що на схематичному плані земельної ділянки знаходяться А-1 житловий будинок та В - Сарай, площею 32,3 кв.м., А-1 - житловий будинок, загальною площею 54,6 кв.м., з них житлова площа - 40.2 кв.м., яка складається з коридор - 2,6 кв.м., кімната - 16.5 кв.м., кухня - 4,7 кв.м., кладова - 3,5 кв.м., веранда - 12,9 кв.м.

З довідки №11102 від 30.10.2017 Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» стало відомо, що реєстрація права власності на житловий будинок станом на 31.12.2012 за адресою АДРЕСА_1 не проводилася.

Так, частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України.

Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Ураховуючи, що Цивільний Кодекс України набрав чинності з 1 січня 2004 року (п.1. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року.

Оскільки, починаючи з 09.06.2002 ОСОБА_5 , фактично добросовісно, відкрито, безперервно володіла та користувалася чужим майном, а саме: А-1 Житловим будинком, загальною площею загальною площею 54,6 кв.м., з них житлова площа - 40.2 кв.м., яка складається з коридор - 2,6 кв.м., кімната - 16.5 кв.м., кухня - 4,7 кв.м., кладова - 3,5 кв.м., веранда - 12,9 кв.м., В - Сарай, площею 32,3 кв.м., земельною ділянкою, площею 0,55 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №051522, що належали ОСОБА_6 , який за життя сам надав дозвіл на постійне проживання і користування Позивачу, та утримувала це майно, тому заявляємо про застосування ч.1 ст. 344 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом України

Згідно статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу

У ході судового розгляду знайшло своє підтвердження те, що позивач із 09.06.2002 року відкрито, безперервно володіє будинком, поводячись із ним як власник.

Свідки ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили факт того, що ОСОБА_5 здійснює догляд за будинком та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , займалась веденням господарства та обробітком даної землі, постійно проживала в цьому будинку.

Також встановлено безтитульне, без відповідної правової підстави, володіння позивачем зазначеним будинком, власник якого відсутній.

У постанові від 01.08.2018 у справі № 201/12550/16-ц (провадження № 61-19156св18) Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду зазначив, що при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. За висновком Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Дана правова позиція підтримана в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 №910/17274/17, і, зокрема, вказано, що оскільки за змістом частини першої статті 344Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю.

Згідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 7.02.2014 року при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

П. 11 вказаної Постанови передбачає, що враховуючи положення статей 335 і 344ЦК України, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.

Виходячи зі змісту статей 335 і 344 ЦК, взяття безхазяйної нерухомої речі на облік органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, за заявою органу місцевого самоврядування, на території якого вона розміщена, і наступна відмова суду в переданні цієї нерухомої речі у комунальну власність не є необхідною умовою для набуття права власності на цей об`єкт третіми особами за набувальною давністю. Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2001 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного суду від 28.04.2020 року, справа № 552/1354/18 володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном..

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 січня 2019 року у справі № 755/16913/16-ц.

Згідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За наведених обставин суд вважає, що позивач добросовісно, безтитульно заволоділа нерухомим майном, власник якого невідомий, і продовжує відкрито, безперервно володіти будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , поводячись як власник, починаючи з 09.06.2002 року, тобто більше десяти років та набула право власності на це майно за набувальною давністю, на підставі ч. 1 ст. 344 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене, а також на те, що визнання права власності не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси осіб, є всі підстави для визнання права приватної власності за набувальною давністю за ОСОБА_5 на вказаний будинок, а тому суд вважає, що позовні вимоги останньої обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 328, 344, 397 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 258, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов ОСОБА_5 задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1 ), як за особою, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом більше ніж двадцять один рік право власності (набувальна давність) на А-1 - житловий будинок, загальною площею 54,6 кв.м., з них житлова площа - 40.2 кв.м., яка складається з коридор - 2,6 кв.м., кімната - 16.5 кв.м., кухня - 4,7 кв.м., кладова - 3,5 кв.м., веранда - 12,9 кв.м., та В - сарай, площею 32,3 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1 ) право власності на земельні ділянки : площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ПЛ №051522 померлому 09.06.2002 ОСОБА_6 .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

позивач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач: Великорублівська сільська рада Полтавського району Полтавської області, місце знаходження: Полтавська область, Полтавський район, с. Велика Рублівка, вул. Центральна, 36, .

Повний текст рішення складено 25.03.2024.

Суддя С.О.Мальцев