1Справа № 335/1756/24 2-з/335/26/2024
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2024 року м.Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського суду м.Запоріжжя Апаллонова Ю.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення,
09.02.2024 року до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя надійшла заява про вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення в якій заявник просить суд про накладення арешту на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.
Свою заяву, заявниця обґрунтувала тим, що вона з 25.06.2002 року та її неповнолітня дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали та були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 вона з 25.06.2002 року, а неповнолітня дитина з 18.04.2014 року. 18.01.2024року вона в мобільному додатку «Дія», сформувала Витяги з реєстру територіальних громад №2024/000622700 та №2024/000622896 на себе та на свою дитину, відповідно до яких 31.10.2023 року її та дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було знято з реєстрації з квартири за адресою: АДРЕСА_1 . 25.01.2023року адвокат ознайомився з матеріалами цивільної справи за ЄУН: 335/578/23 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Районної адміністрації по Вознесенівському району ЗМР про визнання права приватизації. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі за ЄУН№ 335/578/23 від 03.05.2023 року (набуло законної сили 05.06.2023 року): визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 без ордеру на житлове приміщення; зобов`язано Районну адміністрацію Запорізької міської ради по Вознесенівському району прийняти від ОСОБА_3 документи на приватизацію квартири за адресою: АДРЕСА_1 за відсутності ордеру про надання житлової площі та прийняти рішення у відповідності до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Про розгляд справи нічого не знала, про винесене судом рішення також, у зв`язку з чим збирає докази та готує апеляційну скаргу на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі за ЄУН№ 335/578/23 від 03.05.2023 року до Запорізького апеляційного суду та заяву про вчинення злочину (шахрайські дії, підробка документів) групою осіб. ОСОБА_3 є рідною сестрою, її син племінник. У квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , були зареєстровані: я ОСОБА_1 , син ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та її син - ОСОБА_4 , однак в рішенні Суду було зазначено, що за вказаною адресою зареєстрований та проживає тільки її малолітній син - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 .. ОСОБА_3 не надала Суду довідку складу сім`ї, або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб.У матеріалах справи є підроблений договір найму 10553433 між МКП «Основаніє» та ОСОБА_3 було начебто підписано 2013 року.На справді ж з 14.09.2011 року по 2016 року ОСОБА_3 перебувала у місцях позбавлення волі згідно вироку Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07.02.2012 року, відповідно до якого ОСОБА_3 була притягнута до кримінальної відповідальності та була засуджена за ч.1 ст.121 КК України до 5-ти років позбавлення волі, що свідчить про підробку договору.Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у цивільній справі за ЄУН№335/578/23 від 03.05.2023 року було встановлено, що первісно ордер на вселення до квартири видавався за №4577 від 06.12.1971 ОСОБА_3 (нашій бабусі) та з нею було укладено договір найму та заведено особовий рахунок та відповідно вона була відповідальним квартиронаймачем. Судом було встановлено, що ОСОБА_3 є бабусею ОСОБА_3 , але в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували родинний зв`язок. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (бабуся), що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , видане Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції від 26.03.2013 року, актовий запис №94. А, договір найму 10553433 між МКП «Основаніє» та ОСОБА_3 було підписано 15.03.2013 року, коли на той час ОСОБА_3 відбувала строк покарання у в`язниці, а законним наймачем квартири була ОСОБА_3 (бабуся). Також договір найму №10553433 укладений між МКП «Основаніє» та ОСОБА_3 від 15.03.2013 року є підробкою, так як був оформлений та підписаний без документу, що підтверджує особу і громадянство України його власника, так як з 2012 року ОСОБА_3 відбувала покарання, а паспорт отримала тільки 24.06.2016 року, що підтверджується копією паспорта ОСОБА_3 серії НОМЕР_2 , виданий Орджонікідзевським РВ у м. Запоріжжі УДМС України в Запорізькій області від 24.06.2016 року.08.09.2022 року відповіддю (вих.№282/01-05) Міського комунального підприємства «Основаніє» на адвокатський запит, було повідомлено: «квартира АДРЕСА_2 , відноситься до житлового фонду територіальної громади м. Запоріжжя. Відповідальним квартиронаймачем квартири до 31.08.2016 року була ОСОБА_5 . Відповідно договору найму було відкрито особовий рахунок на сплату житлово- комунальних послуг на квартиру АДРЕСА_2 на гр. ОСОБА_3 . Договір найму, згідно чинного законодавства, укладався з ОСОБА_3 в двох примірниках. Вищевказана відповідь також свідчить про підробку договору найму, на підставі якого Суд, вважаючи мою сестру ОСОБА_3 відповідальним наймачем задовольнив її позовну заяву, оскільки відповідальним наймачем до 31.08.2016 року вважалася наша бабуся ОСОБА_3 . 22.08.2022 року відповіддю (вих.№ 1305/06) КП «Наше місто» ЗМР на адвокатський запит, було повідомлено, що «договір найму з ОСОБА_3 щодо житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 Комунальним підприємством «Наше місто» Запорізької міської ради не укладався.». Отже, ОСОБА_3 , ніяк не могла законно укласти договір найму, так як на той час ОСОБА_3 відбувала строк покарання у в`язниці, а законним наймачем квартири була ОСОБА_3 , що свідчить про шахрайські дії, крадіжку та підробку документів. 02.02.2024року Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради надав відповідь на адвокатський запит, у якому зазаначено, що 31.10.2023 року звернувся власник житла за адресою: АДРЕСА_1 із заявою про зняття з реєстрації місця проживання: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..06.02.2024року отримала інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна на квартиру загальної площі 60,5 кв.м., житлова площа: 39,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . згідно якого:1 7.07.2023 року було видано свідоцтво про право власності серії та номеру: 759, видане районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району на спільну часткову власність між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ; 19.10.2023 року о 10:28:07 зареєстровано спірну квартиру.05.10.2023 року о 15:07:23 державним реєстратором Нікітенко Людмилою Олександрівною Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради було зареєстровано право власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер:69867294 від 23.10.2023року;17.11.2023 року на підставі договору купівлі-продажу, серії та номеру 1734, виданого 17.11.2023 року, посвідченого Якіб`юк Юлією Арсенівною, приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , неправомірно було продано ОСОБА_6 .
Заявниця просить вжити заходи забезпечення позову та накласти арешт на квартиру та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.
Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд виходить з наступних мотивів.
Відповідно до частин першої та другої статті 149ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем для підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
За змістом частини третьої статті 150ЦПКУкраїни заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Виходячи зі змісту ст.ст. 149-153 ЦПК України, забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання можливого прийнятого за його позовом позитивного рішення.
Згідно з п. 6, 7 ст. 153ЦПКУкраїни про забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 150ЦПКУкраїни передбачено, що позов забезпечується зокрема накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.
Мета забезпечення позову це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.
При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
З огляду на наведені обставини, враховуючи, що квартира, щодо якої позивач просить забезпечити є предметом спору, жодних перешкод для вжиття заходів забезпечення позову немає.
Суд вважає, що заяву про накладення арешту на квартиру слід задовольнити, оскільки вимоги вказаної заяви є обґрунтованими, так як не вжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, поновлення прав позивача, а невжиття заходів забезпечення позову може дати змогу реалізувати майно та унеможливить виконання рішення суду в тому разі, якщо позов буде задоволено.
Забезпечення позову позивача у цій справі у вищезазначений спосіб лише тимчасово на час розгляду цієї справи судом забезпечує порушені права позивача та не порушує прав відповідача, який й надалі має можливість користуватись квартирою (проживати в ній тощо), а лише унеможливлює реалізацію цього майна відповідачем до вирішення спору у цій справі із позивачем.
Разом з тим, позивач просила крім накладення арешту, заборонити іншим особами вчинення будь-яких дій щодо спірної квартири.
Щодо вимог про заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири, то суд звертає увагу не те, що така вимога як заборона вчинення будь-яких дій не передбачена ст. 150 ЦПК України, оскільки пунктом 2 частини 1 даної статті передбачена можливість вжити забезпечення позову лише у вигляді заборони вчиняти певні дії, тобто заборони вчиняти конкретно визначені за суб`єктами, в часі та по суті дії, а не будь-які дії, про що просить позивач.
В свою чергу, пункт 4 частини 1 ст. 150 ЦПК України, який передбачає забезпечення позову у вигляді заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання, не може застосовуватися до даного випадку, оскільки, хоча зазначена квартира і є предметом спору, але заявник просить заборонити вчинення іншим особами вчинення будь-яких дій, а не певний конкретним дій щодо спірної квартири, як це передбачено нормою.
Саме забороною відчуження забезпечуватиметься позов, а не забороною вчинення будь-яких дій щодо квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак, у задоволенні цієї вимоги суд відмовляє.
Відповідно до ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.
Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.
При розгляді заяви про зустрічне забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини.
Так, згідно п. 43 Рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.
Таким чином, невжиття заходів як забезпечення позову так і зустрічного забезпечення, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з тим, суд враховує, що заходи зустрічного забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирішуючи питання про зустрічне забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки сторін, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Особа, яка подала заяву про зустрічне забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про зустрічне забезпечення позову. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до зустрічного забезпечення позову. У вирішенні питання про зустрічне забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо зустрічного забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до зустрічного забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Беручи до уваги, що позивач не має зареєстроване місце проживання на території України, проте має на праві власності нерухоме майно-квартиру, що знаходиться на території України, про що надані відповідні докази, виходячи із предмету заявлених вимог, суд не вбачає належних доказів на підтвердження вичерпного переліку вимог щодо застосування зустрічного забезпечення, відповідно до норм чинного цивільного законодавства України.
Крім цього, зважаючи на положення частини 6 статті 154 ЦПК України, ухвалення рішення про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічне забезпечення не позбавляє відповідача права звернутися до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову. Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено в постановах Верховного Суду від 18 червня 2019 року у справі № 904/661/19 та від 10 жовтня 2019 року у справі № 916/1572/19.
Відтак, підстав для застосування зустрічного забезпечення наразі судом не встановлено.
Керуючись ст.ст. 149 - 154, 259, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву ОСОБА_1 яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , про вжиття заходів забезпечення позову до Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, ОСОБА_3 яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , третя особа Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, Приватний нотаріус Якіб`юк Юлія Арсенівна про визнання недійсною приватизації, скасування свідоцтва про право власності, скасування реєстрації правочину, визнання договору купівлі -продажу недійсним, до його пред`явлення задовольнити частково.
Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 .
В іншій частині вимог заяви відмовити.
Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 3 роки з моменту її постановлення.

Зобов`язати ОСОБА_1 протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову надати до суду відомості на підтвердження подання позовної заяви.

У разі неподання до суду відомостей на підтвердження подання позовної заяви, заходи забезпечення позову вжиті за ухвалою суду будуть скасовані на підставі ч. 13 ст. 158 ЦПК України.

Копію ухвали для пред`явлення до виконання видати заявнику та (або) її представнику.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення та підписання ухвали.

Оскарження ухвали суду про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 16.02.2024 року

Суддя Ю.В. Апаллонова