ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 635/966/22 Номер провадження 22-ц/814/292/24Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Обідіної О. І., Прядкіної О. В.,

розглянув в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року у складі судді Блажко І. О.

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

08 лютого 2022 року засобами поштового зв`язку представник ТОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» подав до Харківського районного суду Харківської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов мотивовано тим, що 10 листопада 2021 року між ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» та ОСОБА_1 у порядку Закону України «Про електронну комерцію» було укладено договір позики «Простой» № -1916537 (далі Договір), за яким відповідач отримала грошові кошти (споживчий кредит).

Договір між сторонами було укладено у вигляді електронного правочину за допомогою офіційного веб-сайту позивача шляхом його підписання одноразовим ідентифікатором (СМС-кодом), текст якого наведений у розділі 9 Договору.

Відповідно до умов укладеного договору відповідач отримала від ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» грошові кошти в сумі 13 500 грн шляхом перерахування суми за вирахуванням комісії на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

28 грудня 2021 року грошові кошти у сумі 13 162,50 грн були успішно зараховані на банківську картку відповідача, але не повернуті нею у встановлений договором строк.

У зв`язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів станом на 24 вересня 2021 року виникла заборгованість у сумі 22 950 грн, що складається із: 13 500 грн заборгованості у вигляді тіла позики, 7 654 грн заборгованості у вигляді процентів, 1 796 грн заборгованості у вигляді комісій.

Посилаючись на вказане, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором у загальному розмірі 22 950 грн та судовий збір у розмірі 2 481 грн.

На підставі розпорядження Верховного Суду від 08.03.2022 № 2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» матеріали позову ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики було передано для розгляду до Полтавського районного суду Полтавської області.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 23 травня 2022 року на підставі пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України справу передано на розгляд за підсудністю до Октябрського районного суду м. Полтави.

Заочним рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» заборгованість за кредитним договором «Простой» № -1916537 від 10 листопада 2021 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» та ОСОБА_1 , у розмірі 22 950 грн, витрати зі сплати судового збору в сумі 2 481 грн, всього 25 431 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач порушила зобов`язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених договором та законом.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення вимог лише в частині стягнення суми позики в розмірі 8 627 грн та комісій в сумі 908 грн, в загальному розмірі 9 535 грн, в іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції в достатньому обсязі не перевірив та не визначився із умовами договору позики, а саме щодо погодженого сторонами розміру процентів за користування позикою, яка надавалася на умовах «Програми лояльності» зі зменшенням процентної ставки на 90%, що обумовлено пп. 1.1.1. Договору та Графіком платежів, де чітко визначена їх сума в розмірі 891 грн, а не 7 654 грн, як встановлено судом.

Вказує, що запропонована позивачем 09.12.2021 Додаткова угода, яка передбачала внесення змін до договору в частині сплати процентів у розмірі 2,2% в день від суми позики, підписана не була, а тому розмір процентів не змінювався.

Крім того, з рішення суду неможливо визначити період стягнення процентів від суми позики (кредиту), при цьому позику було надано строком на 30 днів, тому нарахування процентів після спливу строку кредитування починаючи з 10.12.2021 є неправомірним, а вимога про їх стягнення не підлягає задоволенню.

Також розмір комісій в сумі 1 796 грн не відповідає умовам договору, а загальна сума комісії згідно договору становить 908 грн. Документ про погашення позики не видавався, а тому позовні вимоги про стягнення з позичальника витрат за такі послуги в сумі 50 грн не підлягають задоволенню.

Звертає увагу на те, що розрахунок позивача не є належним доказом факту здійснення будь-яких операцій між сторонами, наявності заборгованості та її розміру, оскільки не є первинним бухгалтерським, розрахунковим або банківським документом.

Вказує, що згідно роздруківки «Інформація по кредиту», яка розміщена на офіційному веб-сайті позивача, останній підтверджує сплату відповідачем коштів в сумі 6 101,50 грн, що складається зі сплачених відповідачем 09.12.2021 коштів в сумі 5 764 грн та 3337,50 грн, утриманих позивачем в момент надання позики згідно пункту 1.1. Договору.

Наголошує, що ухвалення у справі заочного рішення суперечить вимогам статті 280 ЦПК України, оскільки вона не отримувала копії позовної заяви разом з додатками та копії ухвали про відкриття провадження у справі, що унеможливило подання нею відзиву на позовну заяву. У зв`язку з цим вона подала до суду клопотання про відкладення розгляду справи та переведення в електронну форму документів по справі, проте суд проігнорував дане клопотання та розглянув справу в заочному порядку, чим порушив реалізацію нею прав, передбачених ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів Полтавського апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Повноваження суду апеляційної інстанції визначено статтею 374 ЦПК України, згідно пункту 2 частини першої якої за результатами розгляду апеляційної скарги апеляційний суд має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення згідно пунктів 3, 4 частини першої статті 376 ЦПК України є невідповідність висновків, викладених в рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

По справі встановлено, що 10 листопада 2021 року між ТОВ ФК «Є Гроші Ком» та ОСОБА_1 укладено договір позики «Простой» № -1916537, згідно якого позикодавець (позивач) надав позичальнику (відповідачу) грошові кошти в сумі 13 500 грн на споживчі цілі на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалась повернути позику та сплатити проценти за користування коштами.

Строк кредитування (строк позики) за цим договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 09.12.2021 включно (пункт 1.3. договору).

Відповідно до пункту 1.1.1. договору позика надається на умовах «Програми лояльності», яка надає право на отримання грошових коштів у позику на більш вигідних умовах, а саме: зменшення процентної ставки, встановленої у пункті 1.5.1. - 2,2% від суми позики щоденно або 803% річних, на 90% шляхом отримання та використання позичальником СМС-повідомлень з промокодами.

Крім процентів за користування позикою умовами договору передбачено також платежі за супровідні послуги: одноразову комісію за видачу позики у розмірі 2,5%, але не менше ніж 100 грн від суми позики, яка підлягає сплаті в момент видачі позики шляхом її утримання позикодавцем (пункт 1.4.); щоденну комісію за обслуговування позики у розмірі 0,2% від суми позики (пункт 1.4.1.); щотижневу комісію за обслуговування особистого кабінету позичальника у розмірі 10 грн, яка нараховується з наступного дня за днем отримання позики (пункт 1.4.2.); щотижневу комісію за СМС-інформування позичальника про актуальний розмір заборгованості у розмірі 12 грн (пункт 3.1.).

Розділом 3 договору визначено порядок повернення позики, нарахування та сплати процентів за користування позикою, штрафних санкцій (пеня, штраф).

Сторони досягли згоди у тому, що повернення позики та сплата процентів за користування позикою та передбачених договором комісій здійснюватиметься у відповідності до умов цього договору та додатку № 1 (графіку платежів).

Як вбачається з повідомлення № 109 від 03.02.2022, відповідно до Договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам № 95.15.000576 від 29.01.2020, укладеному між АТ «АКБ «Конкорд» та ТОВ «ФК «Є Гроші Ком», 10.11.2021 о 19:05:34 було поповнено карту № № НОМЕР_1 на 13 162,50 грн.

Згідно наданого позивачем розрахунку, заборгованість за договором № -1916537 від 10.11.2021 станом на 07.02.2022 становить 22 950 грн та складається із заборгованості за тілом позики у розмірі 13 500 грн, заборгованості за процентами в сумі 7 654 грн та заборгованості за комісіями - 1 796 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Є Гроші Ком», суд першої інстанції визнав обґрунтованим розмір заборгованості, що виникла внаслідок порушення відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором позики.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками суду повною мірою погодитись не може з огляду на наступне.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

За змістом статті 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 № 675-VIII електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону № 675-VIII у редакції на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням правил надання фінансових послуг з надання грошових коштів у позику, у тому числі на умовах фінансового кредиту, позивачем та вимог Закону України «Про електронну комерцію», колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про факт укладення між сторонами договору позики шляхом підписання електронного кредитного договору № -1916537 від 10.11.2021 з використанням СМС коду, який є одноразовим ідентифікатором.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53-54, 90-91)).

Підстав для відступу від цих висновків щодо застосування приписів ЦК України про стягнення процентів за користування чужими грошовими коштами Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 149/1499/18 (провадження № 14-48цс21) не встановила.

З огляду на вказане позивач на підставі частини першої статті 1048 ЦК України не мав права додатково нарахувати проценти за користування позикою за період після настання терміну повернення позики (09 грудня 2021 року), тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем, на що суд першої інстанції належної уваги не звернув, у порушення вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України не врахував відповідні висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права у спірних правовідносинах, що призвело до помилкового вирішення справи.

Суд також не дав належної оцінки умовам укладеного між сторонами договору позики щодо розміру процентів за користування коштами та факту часткового виконання відповідачем своїх зобов`язань, що знайшло відображення у розрахунку заборгованості, наданому позивачем, та про що заявляла відповідач ОСОБА_1 у письмових поясненнях, поданих до суду 28.09.2022 через систему «Електронний суд», проте судом при винесенні рішення враховано не було.

По справі встановлено, що при укладенні договору сторони погодили процентну ставку за договором позики на умовах «Програми лояльності» у розмірі 0,22% від суми позики у день (2,2 - 90%), що за період кредитування - 30 днів складає 891 грн.

Саме такі проценти за користування кредитом вказані у Додатку № 1 (графік платежів), що є невід`ємною частиною договору позики та підтверджує досягнення між сторонами згоди з цих істотних умов договору позики.

Доводи позивача про погодження сторонами процентної ставки на рівні 2,2% від суми позики щоденно та збільшення строку кредитування до 60 днів із встановленням строку повернення кредиту 08.01.2022 відхиляються апеляційним судом як безпідставні, оскільки Додаткова угода до договору № -1916537 від 10.11.2021, датована 09 грудня 2021 року, на яку посилається позивач у відзиві на апеляційну скаргу, не містить підпису сторін та не відповідає вимогам статей 207, 654, 639, 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики, отже, є неукладеною, про що зазначає також і відповідач у своїй апеляційній скарзі.

Таким чином, позивач має право на одержання від боржника непогашеної суми позики, процентів за користування позикою та визначених договором комісій у межах строку кредитування (строку позики) за цим договором - 30 календарних днів.

Оскільки відповідачем 09.12.2021 було сплачено 5 764 грн, що сторонами по справі не заперечується, відповідно до встановленої пунктом 3.4.1. договору черговості зарахування платежів ця сума в першу чергу погашає вимоги позикодавця щодо суми позики, тому заборгованість позичальника ОСОБА_1 за умовами укладеного між сторонами договору позики № -1916537 від 10.11.2021 становить 9 535 грн та складається із 7 736 грн заборгованості за позикою, 891 грн процентів за користування позикою та 908 грн несплачених комісій, які відповідно до вимог статей 204, 627, 526 ЦК України підлягають стягненню на користь позивача.

Виходячи з наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення по справі нового судового рішення про часткове задоволення позову ТОВ «ФК «Є Гроші Ком» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

За правилами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України, ухвалюючи нове рішення, апеляційний суд відповідно змінює розподіл судових витрат, які покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно частини десятої статті 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Розподілу між сторонами підлягають витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при поданні позовної заяви у розмірі 2 481 грн та понесені відповідачем при поданні апеляційної скарги у розмірі 3 722 грн.

Таким чином, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (41,55%) стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1 030,86 грн, стягненню з позивача користь відповідача - 2 175,51 грн та в порядку частини десятої статті 141 ЦПК України обов`язок сплатити різницю між судовими витратами у розмірі 1 144,65 грн покладається апеляційним судом на позивача.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Заочне рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 вересня 2022 року скасувати та постановити по справі нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» заборгованість за договором позики у сумі 9 535 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Змінити розподіл судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» 1 030,86 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» на користь ОСОБА_1 2 175,51 грн судових витрат, понесених на сплату судового збору.

Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Є Гроші Ком» сплатити ОСОБА_1 різницю між стягнутими судовими витратами у розмірі 1 144,65 грн, звільнивши сторони від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді О. І. Обідіна

О. В. Прядкіна