Справа №461/8923/23
Провадження №2/461/323/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Кротової О.Б.,

за участі секретаря судового засідання Ігнат Т.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представників позивачки ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

представника відповідачки ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним проступком,

в с т а н о в и в:

позивачка ОСОБА_1 19.10.2023 звернулась в суд із позовом, у якому просить стягнути з відповідачки ОСОБА_5 на її користь матеріальну шкоду в розмірі 2 340 грн та 50 000 грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням (проступком), передбаченим ч. 1 ст.125 КК України.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що у провадженні Франківського районного суду м.Львова тривалий час, а саме з 2020 року, перебувало кримінальне провадження №465/5458/20 відносно ОСОБА_5 у вчиненні щодо неї, як потерпілої особи, кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Її було визнано потерпілою у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 07.08.2020 близько 18:00 год, знаходячись у дворі будинку на АДРЕСА_1 , раптово, діючи з прямим умислом, направленим саме на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесла їй один удар правою рукою в обличчя, чим спричинила легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо очних ділянок та садно у ділянці перенісся, що було встановлено сектором дізнання Франківського ВП ГУ НП у Львівській області. 20.08.2020 ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру. Щодо обставин даної події зазначила, що в цей день, 07.08.2020 вона перебувала разом із своїми сусідами по будинку АДРЕСА_1 , а саме на подвір`ї, та вирішували питання щодо встановлення паркану біля будинку, оскільки відповідачка ОСОБА_5 , яка придбала одну квартиру, зробила добудову та цій частині будинку було присвоєно окремий поштовий номер по АДРЕСА_2 , тим самим вона чинить перешкоди мешканцям їх будинку у користуванні спільним заїздом. ОСОБА_5 , яка була у цей час біля будинку, почала себе агресивно поводити по відношенні до неї та інших сусідів, хоча її ніхто не ображав. Коли вона вирішила піти додому та зробила декілька кроків у напрямку до будинку, почула, що хтось біжить за нею і, повернувши голову, побачила, що ОСОБА_5 наближається до неї. Підбігши, ОСОБА_5 вдарила її один раз кулаком у обличчя, а саме у переносицю. Можливо у неї в руках щось було, оскільки відразу після удару, у неї потекла кров. У подальшому, її сусід ОСОБА_6 викликав поліцію. Ознайомившись із матеріалами кримінального провадження, їй стало відомо, що ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні даного кримінального проступку не визнавала та давала неправдиві показання, фактично зводила на неї наклепи, що ніби-то їй були нанесені удари металічним предметом. Однак, такі її показання не відповідають дійсності, що завдало їй і надалі надає моральних страждань, оскільки вона взагалі не торкалась ОСОБА_5 та не наносила їй жодних ударів, тим більше металевим предметом. Після завершення досудового слідства у даному кримінальному провадженні, таке було скеровано на розгляд Франківського районного суду м.Львова 26.08.2020. Нею, як потерпілою особою, своєчасно, зокрема у підготовчому судовому засіданні, було подано цивільний позов у відповідності до вимог ст. ст. 127, 128 КПК України, який був прийнятий судом і розглядався у даному кримінальному провадженні. Під час розгляду даного кримінального провадження судом, відповідачка ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, поставила собі за мету затягувати розгляд справи, декілька разів без поважної на те причини не прибувала в судові засідання, ухилялась від суду і до неї навіть застосовувався привід. Окрім цього, вона подавала до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із захворюванням, але не завжди надавала суду підтверджуючі документи, або надавала документи річної давності. В судовому засіданні 28.08.2023 ОСОБА_5 подала письмове клопотання та просила звільнити її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, без визнання нею винуватості у вчиненні даного кримінального проступку, у зв`язку із закінченням терміну притягнення до кримінальної відповідальності. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.08.2023 було задоволено її заяву та звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку з закінченням строків давності та закрито дане кримінальне на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України. Її цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди залишено без розгляду, однак роз`яснено право подачі позову в порядку цивільного судочинства. Таким чином, позивачка вказує, що вина ОСОБА_5 у вчиненні щодо неї кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, доведена матеріалами кримінального провадження. Зокрема, показаннями свідка ОСОБА_7 , яка була очевидцем зазначених вище подій. Також сусідами будинку було викликано швидку медичну допомогу, оскільки у неї була сильна носова кровотеча, яку довго не могли зупинити, було головокружіння та сильна слабкість. 08.08.2020 вона зверталась до ТП м.Львова, де їй було надано необхідну допомогу та рекомендовано звернутись за консультацією до нейрохірурга та зробити МРТ голови, що підтверджується довідкою №452. Їй було зроблено МРТ голови та отримано консультацію лікаря-рентгенолога і за ці послуги нею було оплачено 2 340 грн, що підтверджується квитанцією про оплату цієї суми від 14.08.2020. Згідно з висновком експерта від 10.08.2020 №1110, під час її огляду експертом, було виявлено в ділянці перенісся садно, розмірами 0,1 х 0,7 см, розміщене косо вертикально, в навколо очних ділянках два синці багряно-фіолетового кольору, розмірами 5,0 х 6,0 см та 4,5 х 7,0 см та встановлено діагноз: забійна пара орбітальна гематома справа і зліва. Садна перенісся і дані тілесні ушкодження утворилися внаслідок контакту обличчя із тупим предметом, могли виникнути 7 серпня 2020 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Таким чином, вважає, що винними діями відповідачки ОСОБА_5 їй було завдано матеріальну шкоду у розмірі 2 340 грн. Окрім цього, вказує, що окрім матеріальної шкоди, їй було завдано винними діями відповідачки значну моральну шкоду, розмір якої вона оцінює в 50 000 грн. Її моральні страждання виразились в тому, що вона перенесла великий стрес, страх за своє життя та здоров`я, адже ОСОБА_5 нанесла їй сильний удар саме в область голови, будучи особою на тридцять років молодшою, та вчинила щодо неї, особи похилого віку, навмисний кримінальний проступок. Тривалий час її турбували сильні головні болі, була загальна слабкість. Також на обличчі були великі синяки, які протягом більше двох тижнів не проходили, а у такому стані вона не могла вийти на вулицю, піти в магазин чи просто погуляти, так як соромилась перед знайомими та сусідами. Зазначає, що вона багато років була вчителем, завучем школи, а тому серед знайомих є багато колишніх учнів. Її моральні страждання є довготривалими, оскільки відповідачка навіть не вибачилась перед нею, поводить себе зверхньо, ще й зводить на неї наклепи. Враховуючи наведене вище, із покликанням на норми ст. ст. 23, 281, 1166, 1167 ЦК України, просила позовні вимоги задовольнити, оскільки відповідачка порушила її права, нанесла шкоду її здоров`ю та спричинила довготривалі моральні страждання.

Ухвалою від 20.10.2023 прийнято позов до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Від відповідачки ОСОБА_5 , в інтересах якої діє представник адвокат Петрик О.В., 05.12.2023 надійшов відзив на позовну заяву, у якому остання просила позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково, а саме стягнути з відповідачки в її користь 1 000 грн моральної шкоди, а у задоволенні решти позовних вимог відмовити. У відзиві представник відповідачки покликається на таке. Відповідачка ОСОБА_5 не визнає обставини, викладені у позовній заяві, за винятком того факту, що позивачка ОСОБА_1 звернулась в медичний заклад 08.08.2020, тобто на наступний день після конфлікту з сусідами. У неї із сусідами існують конфлікти з приводу того, що на їх думку, нею незаконно було приватизовано земельну ділянку та будинок. Вони, в тому числі і позивачка, блокують заїзд до будинку, забороняють паркуватись біля будинку, погрожують тим, що відріжуть комунікації до будинку, постійно скандалять, ображають її та матір і вимагають поставити їм паркан. Донька позивачки ОСОБА_1 є головою ОСББ на АДРЕСА_1 , і саме вона, в основному, ініціює створення перешкод ОСОБА_5 в доступі до будинку на АДРЕСА_2 , та показує свою неприязнь до відповідачки. 07.08.2020 вона приїхала до свого будинку та побачила, що сусіди зібрались і щось роблять біля дверей її будинку, проводять якісь заміри. Вони почали знову висловлювати претензії щодо користування брамою та погрожували, що відріжуть комунікації до будинку, все там знесуть. Сусіди, в тому числі і позивачка, почали ображати її та її матір, ОСОБА_1 почала штурхати її металевою палицею та вибивати з рук телефон, оскільки вона фіксувала ці дії на телефон. Її мати вийшла на вулицю, щоб захистити дочку і також отримала удар палкою в око від позивачки ОСОБА_1 . У подальшому, сусіди почали кричати, що вона побила позивачку. Після цього, вона із матір`ю поїхали у поліцію, так як у матері були побої, а в неї подряпини. Також вони поїхали у травмпункт і зняли побої. За їх заявами були відкриті два кримінальні провадження та проведено судово-медичну експертизу ушкоджень ОСОБА_5 . Згідно з висновком експерта від 10.08.2020 у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості, могли виникнути 07.08.2020. На даний час їй не відомо про хід цих кримінальних проваджень. Через декілька днів їй стало відомо про відкрите кримінальне провадження відносно неї за заявою ОСОБА_1 , усі сусіди стали організовано свідчити проти неї, а у неї, окрім мами, свідків немає. Свою вину в ході розгляду кримінального провадження вона не визнала, оскільки не наносила позивачці удар в перенісся. Внаслідок цих подій у неї погіршився стан здоров`я, в тому числі психоемоційний стан, що підтверджується листками непрацездатності та медичними висновками. Вона перебувала в постійному стресі. Для того, щоб надалі не продовжувати ці судові тяганини, вони із захисником, залученим з Центру надання безоплатної допомоги, вирішили закрити справу за строками давності, щоб зберегти нерви та час. Відповідне клопотання було подано через рік після того, коли вже минули строки давності, так як сторона захисту намагалась доводити її невинуватість. Таким чином, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 28.08.2023 було звільнено її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України без визнання вини у вчиненні даного кримінального правопорушення. Із зазначеної вище ухвали не вбачається встановлення обставин того, які саме мали місце дії (бездіяльність) та чи вчинені вони ОСОБА_5 . Таким чином, відповідачка вважає, що позивачка пред`явила до неї даний позов про відшкодування шкоди, завданої кримінальним проступком, з метою отримати за її рахунок максимального збагачення з мотивів помсти за приватизацію та реконструкцію будинку на АДРЕСА_2 , та земельної ділянки поблизу будинку АДРЕСА_1 . Вказує, що підставою позову є неприязне ставлення до відповідачки через недобросусідські відносини та бажання показати свою перевагу, створити їй якомога більше проблем, в тому числі фінансових, а свої тілесні ушкодження позивачка отримала внаслідок власної грубої необережності. Також зазначає, що позивачкою необґрунтовано завдання їй моральної шкоди, вона описує таку загальними фразами, без надання належних та допустимих доказів. Вважає, що розмір моральної шкоди в сумі 50 000 грн є явно завищеним та необґрунтованим, а оскільки кримінальне провадження закрито з нереабілітуючої підстави, готова відшкодувати потерпілій 1 000 грн моральної шкоди. Щодо позовної вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 2 340 грн за проведення МРТ та отримання консультації лікаря-рентгенолога зазначає, що позивачкою не підтверджено, що вказане обстеження було проведено внаслідок отриманого тілесного ушкодження 07.08.2020, оскільки таке було проведено 14.08.2020, тобто через 6 днів, відтак відсутні підстави для відшкодування зазначених матеріальних збитків.

Позивачка ОСОБА_1 13.12.2023 подала відповідь на відзив, у якій зазначила, що факти, викладені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, в абсолютній більшості не відповідають дійсним та об`єктивним обставинам, є надуманими, з метою уникнення відповідальності за вчинений нею кримінальний проступок та відшкодування шкоди. Додатково навела хронологію подій та обставини, які відбувались 07.08.2020 на місці вчинення кримінального правопорушення, відтак заперечує твердження відповідачки про те, що позивачка отримала тілесні ушкодження, внаслідок грубої необережності. Окрім цього, позивачка ОСОБА_1 вказала, що вона не намагається збагатитись за рахунок відповідачки, а лише бажає, щоб відповідачка понесла хоча б майнову відповідальність за вчинений кримінальний проступок відносно особи похилого віку. Таким чином, просила задоволити її позовні вимоги в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 та її представники адвокат Мацієвська А.І. та Кріль О.М. в судовому засіданні позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підтримали та просили такі задоволити у повному обсязі.

Представник відповідачки адвокат Петрик О.В. надала пояснення, які відповідають змісту відзиву на позовну заяву, не заперечила щодо часткового задоволення позовних вимог в розмірі 1000грн. моральної шкоди.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідившиматеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті (частина 1 статті 1167 ЦК України).

Тобто частина перша статті 1167 ЦК України визначає: по-перше, особу, відповідальну за моральну шкоду, а саме, особу, яка її завдала; та по-друге, загальні умови відшкодування моральної шкоди, зокрема наявність вини заподіювача, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Зобов`язання з відшкодування шкоди як майнової, так і моральної є безпосереднім наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин.

Складовими для настання відповідальності за завдання шкоди є: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою заподіювача; вина. Перераховані підстави для деліктних зобов`язань є обов`язковими. Відсутність хоча б одного елементу виключає відповідальність за завдану шкоду.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14 (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин.

Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_5 , як сусідами, тривалий час існують неприязні відносини з приводу користування прибудинковою територією за місцем їх проживання.

Згідно із обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000197 від 08.08.2020, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, ОСОБА_5 обвинувачується в тому, що 07.08.2020 близько 18:00 год, знаходячись у дворі будинку на АДРЕСА_1 , під час раптово виниклої суперечки, на ґрунті особистих неприязних відносин із ОСОБА_1 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення останній тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки та бажаючи їх настання, умисно нанесла ОСОБА_1 один удар правою рукою в обличчя, чим спричинила легкі тілесні ушкодження у вигляді синців навколо очних ділянок та садно у ділянці перенісся. Таким чином, в ході досудового розслідування, встановлено достатньо підстав для обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Допитана у якості свідка за клопотанням свого представника та за власною ініціативою позивачка ОСОБА_1 надала показання про те, що 07.08.2020 разом з сусідами рулеткою вимірювали прибудинкову територію, вийшла відповідачка ОСОБА_5 та між ними виникла словесна суперечка. ОСОБА_5 казала, що це її територія та виганяла їх. Тоді вона вирішила піти додому, зробивши декілька кроків почула, що за нею хтось біжить, повернувши голову побачила ОСОБА_5 , яка нанесла їй удар в ділянку перенісся. Думає, що у ОСОБА_5 було в руці щось важке, бо удар був дуже сильним, вона відчула нестерпний біль і відразу сильно пішла кров, вона закричала. Підбігли сусіди, які допомогли дійти додому. Її дітей в цей час не було, бо були на відпочинку. Сусіди надавали медичну допомогу, в неї сильно піднявся тиск, був понад 200, вона лягла на ліжко, та думала: «будь що буде». Зазначила, що пережила сильні душевні страждання, переживала за життя. Зазначила, що синяк не сходив приблизно півтора тижня і її це дуже соромило. Протягом тривалого часу у неї були головні болі. Вказує, що її дуже ображає те, що ОСОБА_5 так і не вибачилася перед нею, якщо б вона прийшла наступного дня та вибачилась, вона б напевно її пробачила.

Допитана під час розгляду справи свідок ОСОБА_7 надала показання про те, що вона є сусідкою позивачки і відповідачки та була очевидцем подій, які відбувались 07.08.2020 у АДРЕСА_1 . Остання підтвердила, що дійсно у цей день близько 18:00 год, під час конфлікту, відповідачка ОСОБА_5 нанесла удар рукою в обличчя ОСОБА_1 , після чого в неї почала текти кров. Їх сусід ОСОБА_8 викликав поліцію, а ОСОБА_5 з матір`ю втекли. У подальшому, потерпілій ОСОБА_1 вона надавала першу медичну допомогу, так як є медиком, а потім вона звернулась у медичний заклад, де було знято побої та надано висновок експерта. Після цих подій у позивачки ОСОБА_1 були синяки під обома очима, які близько місяця не проходили. Окрім цього, у неї через ці події піднявся тиск, ОСОБА_1 почувалась дуже погано. Вона тривалий час не виходила з дому, оскільки була із синяками. Також пояснила, що відповідачку ОСОБА_5 ніхто із сусідів, в тому числі і ОСОБА_1 , не бив.

Відповідно до ухвали Франківського районного суду м.Львова від 28.08.2023 (справа №465/5458/20, пр. №1-кп/465/216/23) за клопотанням захисника обвинуваченої ОСОБА_5 ОСОБА_9 та з її згоди - закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000197 від 08.08.2020, про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. Звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди - залишено без розгляду.

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ч.7 ст.128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , відповідачка ОСОБА_5 зазначає, що 07.08.2020 навпаки їй та її матері позивачка нанесла тілесних ушкоджень, внаслідок чого були внесені відомості в ЄРДР у двох кримінальних провадженнях та завдано матеріальної та моральної шкоди, що стверджується відповідними витягами з ЄРДР та рапортом від 21.10.2020. Однак суд не надає оцінку таким доводам відповідачки, оскільки завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_5 не є предметом даного спору.

Як вбачається із зазначеної вище ухвали Франківського районного суду м.Львова від 28.08.2023, в даному випадку за клопотанням захисника обвинуваченої ОСОБА_5 суд був зобов`язаний звільнити її від кримінальної відповідальності і закрити кримінальне провадження, відтак відповідачка ОСОБА_5 погодилась на звільнення її від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави, хоча у випадку, якщо заперечувала свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, мала право та можливість на повний судовий розгляд, в ході якого могла доводити свою невинуватість, однак не скористалась таким правом.

У постанові від 14 лютого 2018 року в справі № 398/571/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, в контексті розглядуваного правового інституту, не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинуватою у вчиненні злочину. У такому випадку Кримінальний кодекс України виходить із встановлення факту вчинення особою кримінально-караного діяння, а тому вказані підстави звільнення від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

Верховний Суд України у постанові від 19 серпня 2014 року у справі № 3-51гс14 вказав, що аналіз норм Цивільного кодексу України щодо відшкодування шкоди, з урахуванням визначених процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, дає підстави для висновку, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди, діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Згідно висновку експерта від 10.08.2020 №1110, складеного на підставі постанови інспектора сектору дізнання Франківського ВП Г НП у Львівській області Зубрицького Н.М., у потерпілої ОСОБА_1 при обстеженні у ТП №1 м.Львова 08.08.2020 було діагностовано: забійна параорбітальна гематома справа і зліва. Садна перенісся. На час проведення судово-медичної експертизи, у потерпілої виявлено синці в навколоочних ділянках, садно в ділянці перенісся. Вказані тілесні ушкодження утворились внаслідок контакту обличчя із тупим предметом, могли виникнути 7 серпня 2020 року і відносяться до легкого ступеня тяжкості. Судово-медичних даних про утворення тілесних ушкоджень у потерпілої внаслідок падіння на площину з висоти власного росту та спричинення їх власноручно немає.

Відповідно до довідки №425 від 08.08.2020 лікаря ТП №1 м.Львова, ОСОБА_1 08.08.2020 звернулась у зазначений медичний заклад з приводу забійної параорбітальної гематоми справа і зліва та саден перенісся. Остання була скерована 10.08.2020 на подальше лікування у поліклініку за місцем проживання, рекомендовано - консультація нейрохірурга.

З наданого позивачкою ОСОБА_1 обстеження магнітно-резонансної томографії вбачається, що остання 14.08.2020 звернулась у ТОВ «Медичний центр «Євроклінік», їй було проведено медичне обстеження та надано висновок: ознаки помірно вираженої церебральної мікроангіопатії. Інволютивні зміни ГМ.

Згідно із наданим фіскальним чеком ТОВ «МЦ «Євроклінік», позивачкою ОСОБА_1 оплачено 2 340 грн, з яких 2 190 грн МРТ голови, 150 грн консультація лікаря-рентгенолога.

Аналізуючи зазначені вище обставини, суд прийшов до висновку, що позивачкою ОСОБА_1 доведено належними та допустимим доказами завдання їй матеріальної шкоди, а саме те, що вона понесла витрати, пов`язані із лікуванням, в сумі 2 340 грн, які слід стягнути в її користь з відповідачки.

Щодо позовних вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди, суд враховує таке.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказуванню не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди, є сам по собі факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»).

Разом з тим, відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, деякі форми нематеріальної шкоди, включаючи моральні страждання, за самою їхньою природою не завжди можна підтвердити конкретними доказами (рішення у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985), але це не заважає суду присуджувати грошову компенсацію, якщо у нього є розумні підстави вважати, що заявник зазнав моральної травми, яка потребує такого відшкодування.

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

У рішенні від 12.07.2007 у справі «Станков до Боргарії» Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом. Однак, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Суд вважає доведеним, що дії відповідачки ОСОБА_5 07.08.2020 були неправомірними і цими неправомірними діями позивачці ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду; між діями відповідача, що призвели до порушення законних прав позивачки, та наслідками у вигляді завдання моральної шкоди, є причинно-наслідковий зв`язок.

Більше того, відповідачка ОСОБА_5 частково визнала позовні вимоги про стягнення моральної шкоди, а саме в розмірі 1 000 грн.

Судом встановлено, що умисними діями відповідачки ОСОБА_5 позивачці ОСОБА_1 завдані тілесні ушкодження, внаслідок чого остання, будучи особою похилого віку, отримала стрес, страх за своє життя, вона страждала від болю, хвилювалася, порушився її звичайний уклад життя.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із ступеня завданих ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, ступеня та характеру перенесених позивачкою моральних страждань, що були викликані перенесенням нею фізичного болю та вимушеними змінами у її житті. Також суд враховує вимоги розумності та справедливості. Окрім цього, суд звертає увагу на те, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути співмірним нанесеній моральній шкоді, при цьому відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу.

Позивачка ОСОБА_1 оцінює компенсацію за нанесену їй моральну шкоду відповідачкою у розмірі 50 000 грн.

Разом з тим, позивачкою у повній мірі не доведено підтвердження заподіяння їй моральних чи фізичних страждань, викликаних діями відповідачки у заявленому розмірі відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, аналізуючи наведені вище норми чинного законодавства, з огляду на встановлені обставини справи, приймаючи до уваги принципи, що повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, враховуючи тривалість періоду з часу вчинення неправомірних дій відповідачкою, а також, виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, що є достатньою грошовою компенсацією за завдану відповідачкою позивачці моральну шкоду.

Щодо судового збору, слід зазначити таке.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка на підставі п. 6 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при поданні даної позовної заяви.

Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин, з відповідачки ОСОБА_5 слід стягнути судовий збір в дохід держави.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним проступком задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в розмірі 2 340 грн та моральної шкоди в розмірі 10 000 грн, а всього 12 340 (дванадцять тисяч триста сорок) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 в дохід держави судовий збір в розмірі 1 073 (однієї тисячі сімдесят три) грн 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 26.01.2024.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивачка: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 .

Суддя О.Б. Кротова