Справа № 462/8900/23 Головуючий у 1 інстанції: Колодяжний С.Ю.
Провадження № 22-ц/811/521/24 Доповідач в 2-й інстанції: Копняк С. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Копняк С.М.,

суддів: Бойко С.М., Ніткевича А.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И В:

в листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом, в якому просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, до досягнення нею 23 років або до закінчення нею навчання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала на те, що з 15 липня 2003 року вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано в судовому порядку 10 квітня 2014 року. Від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі рішення Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року, відповідач виплачував аліменти на її користь на доньку в розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 26 серпня 2014 року та до досягнення нею повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_2 донька досягнула вісімнадцятирічного віку, та на даний час є студенткою Львівського національного університету ім. Івана Франка. Навчається на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що відповідач працює, вважає, що він в змозі сплачувати аліменти. Просила позов задовольнити.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, задоволено частково.

Вирішено:

стягувати із ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 листопада 2023 року, до завершення донькою навчання в червні 2027 року. В решті позову - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 1 073,60 грн судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_1 , подавши в лютому 2024 року апеляційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , і в такій міститься прохання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року змінити у частині розміру аліментів, стягнення яких вказано у рішенні та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на дитину, яка досягла 18 років на період навчання до досягнення дитиною 23 річного віку у розмірі від усіх доходів відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, на думку заявника, розмір доходів відповідача дозволяє одночасно і забезпечувати нову сім`ю та фінансово допомагати своїй доньці від попереднього шлюбу у вигляді сплати аліментів до досягнення донькою 23 років.

Так, згідно з відкритих для доступу інформаційних ресурсів та договору про надання освітніх послуг вартість навчання на факультеті міжнародних відносин Львівського Національного університету ім. Івана Франка становить 42 587 грн., відтак середньомісячний розмір оплати освітніх послуг становить 3 548 грн., натомість згідно довідки, поданої відповідачем, останнім в середньому отримується дохід від основної трудової діяльності у розмірі 49 488 грн. щомісячно.

Крім того, судом від запитуваного стягувачем розміру аліментів на дитину, було перевірено фінансовий стан відповідача та виявлено ряд об`єктів нерухомого майна, які свідчать про те, що відповідач має додаткові джерела доходу, а відтак запитуваний розмір аліментів на дитину не становитиме для нього надмірного фінансового тягаря.

Просить врахувати, що аліменти на повнолітню дитину на період навчання не є виключно платежем, спрямованим на покриття вартості навчання, але й формою участі платника аліментів у фінансуванні поточних фінансових потреб дитини.

В свою чергу, 18 березня 2023 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року надійшов відзив відповідача.

Такий мотивовано тим, що судом першої інстанції вірно враховано те, що станом на теперішній час, у відповідача на утриманні є вже дві малолітні доньки від другого шлюбу, які мають абсолютно рівні права з донькою від першого шлюбу на матеріальну допомогу від нього. Згідно правового висновку, наданого Верховним Судом у справі №691/926/20, діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу. Вважає, що судом справедливо враховано принцип рівності обов`язку обох батьків надавати утримання своїм повнолітнім дітям, котрі продовжують навчання, всупереч якому, позивачка вимагає стягнення з нього аліментів у розмірі, який майже втричі більше повної щомісячної вартості навчання доньки в університеті.

Просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року - без змін.

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду, з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного, дана справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи.

За приписами частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також позовних вимог та підстав позову, що були предметом розгляду в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

До такого висновку колегія суддів дійшла, виходячи з такого.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частиною другою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 10 квітня 2014 року розірвано, та від спільного подружнього життя мають повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 13, 14), яка зареєстрована та проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15), що не заперечується відповідачем.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_5 у розмірі 1/5 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи із 26 серпня 2014 року та до досягнення нею повноліття.

З даних довідки Львівського національного університету імені Івана Франка № 65 від 07 вересня 2023 року встановлено, що ОСОБА_4 навчається на першому курсі денного відділення факультету міжнародних відносин, термін закінчення навчання червень 2027 року (а.с.4).

Звертаючись в суд з позовом, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх заробітків (доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб, щомісячно, до досягнення нею 23 років або до закінчення нею навчання, покликаючись на те, що донька досягнула вісімнадцятирічного віку, та на даний час є студенткою Львівського національного університету ім. Івана Франка, на денній формі навчання, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, оскільки відповідач є працездатною особою, вважає, що він в змозі сплачувати аліменти на доньку.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частини восьма та дев`ята статті 7 СК України).

Сімейний Кодекс України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (частини перша та друга статті 141 СК України).

Частиною другою статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України).

Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

У частині першій статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року по справі № 6-1296цс15 вказано про те, що правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, а зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу.»

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зібраними у справі доказами встановлено, що згідно довідки про доходи № 202 від 21 грудня 2022 року, виданої регіональною філією «Львівська залізниця» АТ «Українська залізниця» Підрозділ «Служба приміських пасажирських перевезень», відповідач ОСОБА_3 працює начальником депо у виробничому підрозділу «Моторвагонне депо Львів» Регіональної філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця», його дохід з травня по жовтень 2023 року становить 247 441,07 грн. (а.с.50).

Відповідач вдруге одружився, 05 лютого 2015 року уклав шлюб із ОСОБА_6 (а.с.54), з якою має двох малолітніх доньок - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.55) та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 56).

Донька ОСОБА_4 на час постановлення рішення не досягла 23 - річного віку, навчається у вищому навчальному закладі, позбавлена можливості працювати та самостійно себе забезпечувати, а відтак, потребує матеріальної допомоги для забезпечення елементарних фізичних потреб у повноцінному харчуванні, лікуванні, оздоровленні, відпочинку та навчанні.

Таким чином, вирішуючи спір, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, керуючись принципом розумності і справедливості, враховуючи матеріальне становище сторін, а також наявність на утриманні відповідача малолітній дітей від другого шлюбу, місцевий дійшов вірного висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/6 частки від усіх його заробітків (доходів).

На переконання колегії суддів визначений судом розмір аліментів буде необхідним та достатнім для забезпечення витрат повнолітньої дитини на навчання.

Колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що у відповідності до приписів статей 192, 201 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги є неспроможними, оскільки спростовуються вищенаведеним. Суд першої інстанції належним чином оцінив наявні в матеріалах справи докази.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу й на те, що законодавство, яке регулює питання стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, регламентує, що батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Із змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що суд першої інстанції визначаючи термін до якого слід стягувати аліменти на навчання доньки зазначив «до завершення донькою навчання в червні 2027 року».

При цьому, суд першої інстанції не врахував, що позивач заявила вимогу про стягнення аліментів до завершення донькою навчання, донька сторін може припинити навчання на будь - якій стадії навчального процесу (періоду). У цьому зв`язку суд прийшов до помилкового висновку, зазначивши термін стягнення аліментів «… до завершення донькою навчання в червні 2027 року», у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції у цій частині слід змінити. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Пунктами 1 та 2 частини першої статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За приписами частини другої статті 376 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню; порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вказане, рішення суду першої інстанції слід змінити в частині терміну до якого слід стягувати аліменти, а саме,не до завершення донькою навчання в червні 2027 року, а до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.

У зв`язку з цим абзац другий резолютивної частини рішення слід викласти в новій редакції.

В решті рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до частини п`ятої статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 382 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року змінити, виклавши абзац другий резолютивної частини такого в наступній редакції:

«стягувати із ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_1 на повнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 14 листопада 2023 року і до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років».

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 22 березня 2024 року.

Головуючий С.М. Копняк

Судді: С.М. Бойко

А.В. Ніткевич