ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1574/23 Номер провадження 22-ц/814/1072/24Головуючий у 1-й інстанції Зуб Т.О. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Прядкіної О.В.,

суддів: Бутенко С.Б., Обідіної О.І.,

розглянувши в м.Полтаві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року, прийнятого під головуванням судді Зуб Т.О. в м.Лохвиці,-

в с т а н о в и в :

У серпні 2023 року ТОВ «ФК «Паріс» звернулася до районного суду з даним позовом.

Зазначали, що 19.11.2019 року між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір у формі Заяви-Договору № 0044732 про надання банківської послуги.

Підписанням Заяви-Договору відповідач акцептувала укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку і беззастережно приєдналася до умов договору, з умовами якого ознайомлена та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситися до Договору.

Відповідачу було надано споживчий кредит у сумі 50 505,05 гривні шляхом перерахування на її картковий рахунок на строк 12 місяців, з процентною ставкою 18 % річних, разовою комісією при видачі кредиту - 1% від суми наданого кредиту, щомісячною комісією за супроводження кредиту 5 %.

У день підписання Заяви-Договору відповідач отримала картку, на яку 19.11.2019 року зараховано грошові кошти в сумі 50505,05 гривень.

28.10.2021 АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» уклали Договір відступлення прав вимоги № 28/10/2021-1, за яким АТ «РВС Банк» відступило позивачу право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Заявою-Договором № 0044732 від 19.11.2019 року на загальну суму 72579,20 гривень.

Відповідач свої зобов`язання не виконала, внаслідок чого станом на 28.07.2023 року виникла заборгованість в сумі 72579,20 гривні, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту- 34690,42 гривень; заборгованості за процентами- 7146,92 гривень; заборгованості за комісією- 30741,86 гривень.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованість за Договором № 0044732 від 19.11.2019 року у розмірі 72 579 (сімдесят дві тисячі п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 20 коп., з яких: 34690 (тридцять чотири тисячі шістсот дев`яносто) грн. 42 коп.- заборгованість за тілом кредиту; 7146 (сім тисяч сто сорок шість) грн. 92 коп.- заборгованість за процентами; 30741 (тридцять тисяч сімсот сорок одна) грн. 86 коп.- заборгованість за комісією; суму 3% річних- 709 (сімсот дев`ять) грн. 88 коп., 3169 (три тисячі сто шістдесят дев`ять) грн. 27 коп.- інфляційні витрати, а всього- 76458 (сімдесят шість тисяч чотириста п`ятдесят вісім) грн. 35 (тридцять п`ять) коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2684,00 ( дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю позовних вимог.

Рішення оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким частково задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «Паріс» та стягнути з неї заборгованість в розмірі 31234,65 грн. та судовий збір 1096,46 грн.

Вважає, що районний суд не взяв до уваги позицію Великої Палати Верховного Суду у справі №496/3134/19, що умови кредитного договору щодо нарахування комісії є нікчемними, за які споживач кредитних послуг не повинен сплачувати.

Зазначає, що протягом певного часу вона сплачувала комісію за обслуговування кредиту, проте з огляду на те, що таке встановлення плати є нікчемним, вважає, що від суми заборгованості слід відняти 12187,39 грн та визнає, що сума основного боргу становить 29649,95 грн., з якої слід вираховувати 3% річних та інфляційні втрати.

У відзиві ТОВ «ФК «Паріс» посилаючись на правильність вирішення справи судом першої інстанції, просить в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 відмовити, а рішення районного суду залишити без змін.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V Цивільного процесуального кодексу України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частини четверта, шоста статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України). Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина 13 статті 7 ЦПК України).

Перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав:

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.11.2019 року ОСОБА_1 та акціонерне товариство «РВС Банк» підписали Заяву-Договір № 0044732 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є Договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Вказана Заява-Договір містить, зокрема, персональні дані відповідачки та прохання надати їй споживчий кредит на таких умовах: сума кредиту 50505,05 гривень; строк дії кредиту 12 місяців; процентна ставка 18 % річних; тип ставки фіксована; валюта кредитування гривня; разова комісія при видачі кредиту 1% від суми наданого кредиту; щомісячна комісія за супроводження кредиту 5% від суми наданого кредиту, шляхом переказу на картковий рахунок клієнта.

У день підписання Заяви-Договору відповідачка отримала картку, на яку 19.11.2019 року зараховано грошові кошти в сумі 50505,05 гривень.

28.10.2021 року АТ «РВС Банк» та ТОВ «ФК «Паріс» уклали Договір відступлення прав вимоги № 28/10/2021-1, за яким АТ «РВС Банк» відступило позивачу право вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за Заявою-Договором № 0044732 від 19.11.2019 року на загальну суму 72579,20 гривень.

У зв`язку з невиконанням позичальником свої зобов`язань станом на 28.07.2023 року утворилась заборгованість, як за розрахунками кредитора становить 72579,20 гривні, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту- 34690,42 гривень; заборгованості за відсотками - 7146,92 гривень; заборгованості за комісією- 30741,86 гривень.

Районний суд, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що з урахуванням часткової сплати відповідачкою заборгованості за Договором № 0044732 від 19.11.2019 року, зокрема за тілом кредиту, вважав доведеними вимоги позивача та стягнув заборгованість в сумі 72 579,20 грн.

Колегія суддів частково погоджується з вказаним висновком.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, у підписаній позичальником заяви-договору №0044732 від 19.11.2019 року про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції акціонерного товариства «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, встановлено разову комісію при видачі кредиту в розмірі 1% від суми наданого кредиту та щомісячну комісію за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту (а.с. 16).

Згідно з абзацом третім частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.

У зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21).

Отже, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги стосовно того, що встановлення щомісячної комісії за супроводження кредиту в розмірі 5% від суми наданого кредиту є нікчемною, а тому нарахування заборгованості за цією комісією є безпідставни та вимоги позивача в цій частині не підлягають до задоволення.

За таких обставин рішення районного суду в частині стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 30741,86 грн. підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні цієї вимоги.

Відносно доводів апеляційної скарги про зарахування сплачених ОСОБА_1 12187,39 грн комісії за обслуговування кредиту, які мають бути, на думку заявника, зараховані в рахунок погашення заборгованості за кредитом, колегія суддів зазначає наступне :

Так,обговорюючи питання щодо застосування наслідків недійсності нікчемного правочину, колегія суддів виходить з положень, визначених ч.1 ст. 13 ЦПК України про те, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Предметом даної справи є стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором, укладеним з АТ «РВС Банк», правонаступником якого є ТОВ«Фінансова компанія «Паріс», яке і звернулось з даною позовною заявою.

Відповідачем у даній справі не заявлено зустрічних вимог, як відсутні також вимоги щодо зобов`язання банку здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором, внаслідок чого колегія суддів позбавлена можливості вирішити дане питання в межах заявлених вимог ТОВ«Фінансова компанія «Паріс».

Таким чином, зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги часткове визнання заборгованості ОСОБА_1 , колегія суддів приходить до висновку, що загальна сума боргу до стягнення становить 41837,34 грн. (72579,20 грн. заявлена сума боргу 30741,86 грн. розмір комісії), то відповідно до положень ст.625 ЦК України з вказаного розміру заборгованості підлягає стягненню 3% річних в сумі 409,20 грн. та інфляційні втрати - 1826,88 грн., що разом до стягнення становить 44073,42 грн.

Відтак, рішення районного суду в частині стягнення з відповідача 34690 грн. 42 коп. заборгованості за тілом кредиту та 7146 грн. 92 коп. заборгованості за процентами слід залишити без змін.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та скасування в частині оскаржуваного рішення районного суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за подачу позовної заяви в розмірі 1547,06 грн., а з позивача на користь відповідача - судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 1057,42 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року скасувати в частині стягнення заборгованості по комісії за супроводження кредиту в розмірі 30741,86 грн., ухваливши в цій часині нове рішення.

Відмовити в задоволенні позовної вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по комісії за супроводження кредиту в розмірі 30741,86 грн.

Змінити рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» розміру 3% річних, зменшивши з 709,88 грн до 409,20 грн., інфляційні втрати з 3169,27 до 1826,88 грн. та судового збору з 2684 грн. до 1547,06 грн.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 04 жовтня 2023 року в частині стягнення в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» 34690 грн. 42 коп. заборгованості за тілом кредиту та 7146 грн. 92 коп. заборгованості за процентами залишити без змін.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 1057,42 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28.02.2024 року.

Головуюча суддя О.В. Прядкіна

Судді: С.Б. Бутенко

О.І. Обідіна