ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/307/24 Справа № 212/6922/22 Суддя у 1-й інстанції - Пустовіт О.Г. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Агєєва О.В., Кішкіної І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 212/6922/22за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ,

на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року,

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що їй на праві власності належить автомобіль «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 25.06.2021 ТСЦ 1248.

18 вересня 2022 року близько 18:02 год. водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_3 , рухаючись заднім ходом на території паркувального майданчика супермаркету ТОВ «АТБ-Маркет», що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг Покровський район, вул. Електрична, буд. 3А, допустив наїзд задньою правою частиною керованого ним автомобіля на передньою частиною автомобіля «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився у нерухомому положенні будучи припаркованим, без водія, чим порушив вимоги п.п.2.3 (б), 10.9 ПДР України.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний їй автомобіль зазнав значних механічних пошкоджень, чим спричинено матеріальні збитки. Даний факт підтверджується постановою судді Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Козлов Д.О. від 12 жовтня 2022 року про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності у вигляді накладення адміністративного стягнення - штрафу в сумі 850 гривень на користь держави, ОСОБА_2 , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди, належний їй автомобіль «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 зазнав механічних пошкоджень, їй був заподіяний матеріальний збиток на суму 17 180,16 гривень, як вартість відновлювального ремонту, що підтверджується висновком експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 116/22 по визначенню матеріального збитку від 05 жовтня 2022 року; 2500 гривень - вартість послуг транспортно-товарознавчого дослідження автомобіля «Volkswagen T-Cross»; 122 гривень - вартість поштового зв`язку; 8590,08 гривень - вартість втрати товарної вартості відповідно до висновку експерта аркуш №9, згідно з ремонтною калькуляцією №116/22.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована власником транспортного засобу в страховій компанії ПрАТ СК «ПЗУ Україна», страховий поліс № 210640512, складений 20 серпня 2022 року, та який діяв з 20 серпня 2022 року по 19 серпня 2023 року. Згідно п. 4 страхового полісу страховий ліміт: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю 320 000 гривень, за шкоду заподіяну майну 160 000 гривень, розмір франшизи складає 2600 гривень.

Після настання дорожньо-транспортної пригоди нею було направлено повідомлення про пригоду за участю її автомобіля «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 та «Hyundai Elantra» реєстраційний номер НОМЕР_3 , яким на момент дорожньо-транспортної пригоди керував водій ОСОБА_2 , до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», та заява про страхове відшкодування. Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна», їй було відшкодовано матеріальний збиток в сумі 4 889, 47 гривень.

З метою встановлення суми завданого збитку, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона звернулась до судового експерта ОСОБА_3 , який провів огляд пошкодженого автомобіля, у присутності ОСОБА_2 , на предмет встановлення суми відновлювальних робіт. Відповідно до висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 116/22 по визначенню матеріального збитку від 05 жовтня 2022 року, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику автомобіля «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , складає: 17 180,16 гривень, з яких: вартість ремонтних робіт 1989,00 гривень; вартість матеріалів 2269,53 гривень; вартість замінених деталей 4331,55 гривень; втрата товарної вартості 8590,08 гривень.

Крім того, їй відповідачем ОСОБА_2 , заподіяно моральну шкоду, оскільки в результаті переживань за пошкоджений автомобіль вона знаходилась і знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросла в моральні страждання, так як вона все своє життя накопичувала заощадження, щоб купити саме новий автомобіль з автосалону, а після покупки вказаного автомобіля, бережно до нього ставилась, слідкувала за його зовнішнім виглядом, так як автомобіль повністю новий та на момент ДТП мав тільки 8847 км. Стан морального дискомфорту гнітить її тривалий період часу. Все це вплинуло на її відносини і нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими. За весь цей час відповідач жодного разу не спробував зробити яку-небудь матеріальну допомогу у відновленні належного їй автомобіля, не поцікавився її станом, а тільки його пригнічував своєю поведінкою під час огляду пошкодженого транспортного засобу, сміявся з неї, ображав її. Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й істотними для неї, тому моральну шкоду вона оцінює у 20 000 гривень. Крім того, нею було сплачено 2500 гривень експерту автотоварознавцю за проведення дослідження, 122 гривень за користування поштовими послугами та 12000 гривень за професійну правничу допомогу.

Всього загальна вартість матеріальної та моральної шкоди, вартості послуг поштового зв`язку, вартості послуг судового експерта транспортно-товарознавця по визначенню матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 складає 45 812,08 гривень.

У зв`язку з викладеним, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з відповідача на її користь 8590,08 гривень матеріальної шкоди, 20000 гривень моральної шкоди, у відшкодування послуг транспортно-товарознавчого дослідження 2 500 гривень, вартість послуг поштового зв`язку 112 гривень, суму франшизи 2 600 гривень та витрати на професійну правничу допомогу 12 000 гривень.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03 жовтня 2023 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за втрату товарної вартості транспортного засобу «Volkswagen Т-Сross» реєстраційний номер НОМЕР_1 суму в розмірі 8 590, 08 гривень, відшкодування моральної шкоди 20000 гривень, відшкодування послуг транспортно-товарознавчого дослідження 2500 гривень, вартість послуг поштового зв`язку 112 гривень, суму франшизи 2600 гривень. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 992,40 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просить рішення Жовтневого районного суду міста Кривогу Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції формально підійшов до розгляду справи, не дослідив матеріали справи, не встановив обставин справи, не надав оцінку доказам, які були подані позивачем. Висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні суду, не відповідають обставинам справи. Формулювання у даній справі взяті судом з рішення у іншій справі, яка розглядалася Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області під час розгляду іншої справи та іншим складом суду.

Посилається, що стягнута судом сума втрати товарної вартості автомобіля не відповідає розміру спричиненого майнового збитку в результаті дорожньо-транспортної пригоди, оскільки позивачкою не доведено, що подряпина на бампері, яка послугувала підставою для розрахунку втрати товарної вартості автомобіля, виникла під час ДТП. Наголошує, що згідно фотознімку, який міститься в матеріалах справи пошкоджений лише реєстраційний номер транспортного засобу. Вважає, що позивач має довести належними та допустимими доказами причинний зв`язок всіх наявних пошкоджень на її транспортному засобу із дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце за його участі. Під час розгляду справи судом першої інстанції цього доведено не було, суд формально розглянув справу.

Також вважає значно завищеним розмір стягнутої моральної шкоди на користь позивачки. Зазначає, що під час розгляду справи його представником частково була визнана моральна шкода, яка завдана внаслідок ДТП у розмірі 2 000 гривень. Погоджується, що були завдані хвилювання потерпілій щодо майна, однак стрес в його розумінні, спричинений не був.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 850 гривень в дохід держави.

Згідно Висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № 116/22 від 05 жовтня 2022 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , складає 17 180,16 гривень, з яких вартість ремонтних робіт 1 989 гривень, вартість матеріалів 2 269,53 гривень, вартість змінених деталей 4 331,55 гривень, втрата товарної вартості 8 590,08 гривень.

За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем сплачено 2500 гривень, за користування поштовими послугами сума збитку складає 112 гривень.

Страховою компанією Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» позивачу сплачено страхове відшкодування за ремонт автомобіля «Volkswagen T-Cross» реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 4 889, 47 гривень.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 втрату товарної вартості транспортного засобу в сумі 8 590,08 гривень, відшкодування послуг транспортно-товарознавчого дослідження 2 500 гривень, вартість послуг поштового зв`язку 112 гривень, суму франшизи 2 600 гривень. Крім того, суд першої інстанції погодився із доводами позивача, що внаслідок пошкодження належного їй транспортного засобу вона зазнала страждання та стрес. Виходячи з принципу розумності та справедливості, суд задовольнив вимогу про стягнення моральної шкоди та стягнув з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 20 000 гривень. Крім того, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу у розмірі 12 000 гривень, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 в цій частині.

Переглядаючи справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, апеляційний суд в повній мірі з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник-особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

У ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки.

Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом.

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно ст. 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ.

Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу.

Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду.

Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості.

Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків.

Згідно з експертним висновком № 116/22 вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, виконаного судовим експертом Рейнюк О.В. на замовлення ОСОБА_4 , вартість матеріального збитку, завданого позивачу - власнику автомобіля «Volksvagtn T-Cross» реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 складає 17 180,16 гривень, з яких вартість ремонтних робіт 1 989 гривень, вартість матеріалів 2 269,53 гривень, вартість змінених деталей 4 331,55 гривень, втрата товарної вартості 8 590,08 гривень. (а.с. 22-26).

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті988, статей1166,1187,1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди.

При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

За правилами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Системний аналіз указаних положень законодавства, дає можливість дійти таких висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на в шкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювана шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована винною особою в загальному порядку.

Такого ж правового висновку дійшли Верховний суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 487/577/15-ц від 29 листопада 2019 року, № 761/41395/16-ц від 25 листопада 2019 року, № 490/898/16-ц від 01 серпня 2019року, №761/30666/16-ц від 12 квітня 2018 року.

З огляду на те, що вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням її автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини ОСОБА_2 , перевищує сплачене ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» грошове відшкодування, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вартість втрати товарної вартості в сумі 8 590,08 гривень, яка непокрита страховою виплатою страховика, оскільки враховуючи вищевикладені норми закону, шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу відшкодовує особа, яка її завдала.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, який відповідає вказаним нормам матеріального права, що завдана позивачу майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу підлягає стягненню з відповідача як особи, який згаданою преюдиціальною постановою суду першої інстанції був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому апеляційний суд зауважує, що посилання відповідача в апеляційній скарзі на відсутність пошкоджень бампера на транспортному засобі позивачки під час ДТП не доведено. Посилання на відеозапис з нагрудної камери працівників поліції не спростовує висновків, які викладені у висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження №116/22 по визначенню матеріального збитку, щодо обсягу пошкоджень автомобіля позивача, а саме щодо відсутності подряпини лакофарбового покриття.

Отже рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача на користь позивачки втрату товарної вартості транспортного засобу в сумі 8 590,08 гривень відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Щодо вирішення питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 гривень апеляційний суд зазначає наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1 статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Тлумачення статей 11 та 1167 ЦК України дозволяє стверджувати, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Згідно з частиною третьої цієї статті моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд, який розглядає справу, повинен з`ясувати всі доводи позивача щодо обґрунтування ним як обставин спричинення, так і розміру моральної шкоди, дослідити надані докази, оцінити їх та визначити конкретний розмір моральної шкоди, зважаючи на засади верховенства права, вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абз.2 п.5 зазначеної вище Постанови, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Пункт 9 цієї Постанови вказує на те, що при визначенні судом розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, позивачка посилалася на те, що в результаті переживань за пошкоджений автомобіль вона знаходилась і знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, втратою сну, що переросла в моральні страждання, так як вона все своє життя накопичувала заощадження, щоб купити саме новий автомобіль з автосалону, а після покупки вказаного автомобіля, бережно до нього ставилась, слідкувала за його зовнішнім виглядом, так як автомобіль повністю новий та на момент ДТП мав тільки 8847 км. Стан морального дискомфорту гнітить її тривалий період часу. Все це вплинуло на її відносини і нормальні життєві зв`язки з членами родини, сусідами, знайомими. Зазначені негативні наслідки дорожньо-транспортної пригоди є тривалими й істотними для неї, тому моральну шкоду вона оцінює у 20 000 гривень.

На підставі обставин встановлених під час розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку, що внаслідок пошкодження належного позивачці транспортного засобу позивачу безумовно була заподіяна моральна шкода.

Однак, враховуючи ступінь моральних страждань позивача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що визначена судом першої інстанції сума моральної шкоди є завищеною та не відображає об`єктивно глибину моральних страждань позивачки. При цьому апеляційний суд враховує, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Тому з урахуванням встановлених обставин справи, у відшкодування моральної шкоди на користь позивачки з відповідача має бути стягнута моральна шкода в сумі 1 000 гривень.

Відповідно п. 3 та 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , шляхом зменшення такої суми моральної шкоди з 20 000 гривень до 1000 гривень.

Відповідно підпункту «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно с. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі частково задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За частиною 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене та те, що апеляційний суд дійшов висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, підлягає зміні й судове рішення в частині визначення розміру відшкодування витрат по сплаті судового збору та інших витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Отже з урахуванням частково задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (39,08%), в частині відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви рішення підлягає зміні шляхом зменшення судового збору з 992,40 гривень до 387,83 гривень, в частині відшкодування оплати послуг транпортно-товарознавчого дослідження з 2 500 гривень до 977 гривень пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, з урахуванням часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2 , з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 907,40 гривень.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року змінити в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , шляхом його зменшення з 20 000 гривень до 1 000 гривень.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року в частині визначення розміру відшкодування послуг транспортно-товарознавчого дослідження, яке підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , змінити шляхом його зменшення з 2 500 гривень до 977 гривень.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 липня 2023 року змінити в частині визначення розміру відшкодування витрат по сплаті судового збору, яке підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , шляхом його зменшення з 992,40 гривень до 387,83 гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 907,40 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 18 січня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста