Справа № 404/6465/21
Номер провадження 2/404/1708/21
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2021 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії.

Просила суд: зобов`язати Акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк», код за , як донора інформації, спростувати та вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , наданою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», код за за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, який нею не укладався; зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», код за , вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , наданою Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк», код за за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, який нею не укладався; стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» на її користь судовий збір.

В обґрунтування поданого позову зазначено, що 19 травня 2017 року невстановленими особами були здійснені шахрайські дії щодо її рахунків, відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк». В результаті таких дій, зокрема, було здійснено підняття кредитного ліміту до 25000,00 грн., оформлення кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» з подальшим «виведенням» коштів - через оплату за товар, а також інші трансакції. Незважаючи на миттєву реакцію та звернення до найближчого відділення і на гарячу лінію Приватбанку, виклик наряду поліції, зупинити операції не вдалось. Хоча, відповідно до виписок банку, станом на 19 травня 2017 року кошти ще залишались на рахунку, і тільки 21 травня 2019 року були перераховані на рахунки, вказані злочинцями, не зважаючи на наявність заяв та повідомлень поліції.

20 травня 2017 року, за заявою позивача про злочин, Кропивницьким відділенням ГУ

Національної поліції в Кіровоградській області відкрите кримінальне провадження № 0005787 від 20 травня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

12 вересня 2017 року нею було подано позов до Кіровського районного суду м. Кіровограда про визнання дій Приватбанку із списання коштів без її відома та згоди неправомірними та визнання кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка», укладеного в електронній формі між нею та банком недійсним (справа № 404/5657/17).

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року по справі № 404/5657/17 її позовні вимоги задоволені частково. Зокрема, визнані дії Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» щодо списання коштів в сумі 29 193,77 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , коштів в сумі 49,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_3 , коштів в сумі 637,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_4 , коштів в якості комісії в сумі 985,12 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , щодо зарахування коштів в сумі 38 840,08 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_2 відкритих на ім`я ОСОБА_1 , щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку № НОМЕР_2 «Універсальна GOLD» до 25 000 гривень, щодо оформлення кредитного договору № 7657 від 19 травня 2017 року та надання кредиту «Миттєва розстрочка» без відома, згоди та волевиявлення ОСОБА_1 неправомірними.

Визнано кредитний договір № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» укладений в електронному виді між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та ОСОБА_1 недійсним.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь позивача пеню за несанкціоноване списання коштів з рахунку в розмірі 1000 грн.

Відновлено на картковому рахунку № НОМЕР_2 «Універсальна GOLD» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відкритого на її ім`я, комісію в сумі 971,12 гривень, відсотки в сумі 1953,65 гривень, 1088,47 гривень нараховані Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» та перераховані кошти з карткового рахунку в сумі 24278,00 грн., які були станом на 14 годину 19 травня 2017 року.

Відновлено кошти в сумі 14 грн. нарахованих Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» по картковому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 6 гривень, по картковому рахунку № НОМЕР_4 в сумі 2 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_5 в сумі 2 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_3 в сумі 1 гривні, стягнутих в якості комісії; на основній картці «Копилка» № НОМЕР_6 , відкритих на її ім`я кошти в сумі 285,29 гривень.

В цій частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда по справі № 404/5657/17 було залишене в силі у відповідності до постанови Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року.

03 березня 2018 року Приватбанк подав позов до Кіровського районного суду м. Кіровограда про стягнення заборгованості з неї - ОСОБА_1 в розмірі 51362,67 грн. за кредитним договором № б/н від 17 жовтня 2013 року (цивільна справа № 404/1438/18). 13 лютого 2020 року, у відповідності до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда Приватбанк відмовлено в позовних вимогах в повному обсязі. Зазначене рішення суд Приватбанком не оскаржувалось. Крім того, на вимогу суду жодних підтверджень щодо отримання будь-яких кредитних коштів відповідач не надав.

Вказувала, що будь які діючі та несплачені кредити в будь яких банківських та/або кредитних установах на даний час у неї відсутні.

Після отримання рішень, ухвалених на її користь по справах № 404/5657/17 і № 404/1438/18, 06 грудня 2019р. вона вирішила взяти кредит на придбання холодильника, тому звернулась до ТОВ «Бюро кредитних історій» з запитом щодо підбору пропозицій з максимальною вірогідністю схвалення кредиту. Згідно роздруківки інформації ТОВ УБКІ щодо ОСОБА_1 від 06 грудня 2019 року було повідомлено, що нібито 03 березня 2015 року вона отримала кредит в Приватбанку, а загальна поточна заборгованість по кредиту (договору SAMDNWFC6) складає 195 255,15 грн., поточна прострочена заборгованість складає 41401,28 грн., термін кредиту 03 березня 2114.

В подальшому, а саме 19 травня 2020 року позивач знов звернулась до ТОВ «Бюро кредитних історій» з метою з`ясувати, чи була виключена неправдива інформація щодо наявності у неї кредитних зобов`язань перед Приватбанком з кредитної історії. Отримана з сайту ТОВ УБКІ роздруківка від 19 травня 2020 р. знов містила інформацію щодо наявності заборгованості за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року в загальній сумі 195 255,02 гри., поточна прострочена заборгованість складає 41401,15 грн., строк кредиту 03 березня 2021.

Отримавши зазначену інформацію, позивач звернулась до ТОВ «Бюро кредитних історій» з вимогою виключити неправдиву інформацію щодо наявності у неї непогашеного кредиту та додала відповідні судові рішення. В той же день 26 травня 2020 року їй надійшов електронний лист, в якому було зазначено, що з судовим рішенням вона повинна звернутись до Приватбанку, оскільки тільки кредитор має право вносити зміни до кредитної історії, а самостійно відповідач може відкоригувати інформацію лише на підставі судового рішення, яким суд зобов`яже Бюро внести зміни до кредитного звіту.

Для усунення вказаного непорозуміння 27 травня 2020 року позивач звернулась до АТ КБ «Приватбанк» з листом щодо виключення недостовірної інформації з кредитної історії в ТОВ «УБКІ» та припинення нарахування відсотків по кредиту на підставі судових рішень, ухвалених у справах № 404/5657/17 та № 404/1438/18. У відповідь отримала лист від 05 червня 2020 року за № 20.1.0.0.0/7-200601/3584, в якому було зазначено, що в резолютивній частині рішення по справі № 404/1438/18 відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за договором, а будь-яке зобов`язання припиняється виконанням, тому необхідно здійснити погашення заборгованості перед банком.

26 березня 2021 року вона втретє звернулась до ТОВ «Бюро кредитних історій» з метою з`ясувати, чи була виключена неправдива інформація щодо наявності у неї кредитних зобов`язань перед Приватбанком з кредитної історії. Отримана з сайту ТОВ УБКІ роздруківка від 26 березня 2021 року знов містила інформацію щодо наявності заборгованості вже за іншим кредитним договором, а саме - 4853 від 03 березня 2015 року в загальній сумі 41 401,01 грн., поточна прострочена заборгованість складає 41 401,01 грн., строк кредиту 03 березня 2022 року.

Вказувала, що ні договір SAMDNWFC6, ні договір 4853 на отримання кредиту нею ніколи не укладався, а кредит від 03 березня 2015 року вона не отримувала.

В подальшому 31 березня 2021 року звернулась до Національного банку України з листом про захист прав як споживача фінансових послуг та сприянню у відображені правильної та документально підтвердженої інформації в базі УБКІ. Листом від 28 квітня 2021 року було роз`яснено, що незгода з діями банку призводить до виникнення спорів, вирішення яких здійснюється в судовому порядку.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 вересня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

05 липня 2022 року від представника АТ КБ «Приватбанк» надійшли письмові пояснення, відповідно яких вказано, що між ОСОБА_1 та банком укладено договір про надання банківських послуг № б/н від 17 жовтня 2013 року. Згідно з умовами договору ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом.

Натомість, у порушення норм закону та умов договору позивач зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, що викликало певні витрати та збитки з боку банку.

У зв`язку з порушенням позивачем умов договору, банк змушений був звернутись з позовом до суду.

Зазначав, що у резолютивній частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2020 року по справі № 404/1438/18 відсутні будь-які приписи щодо припинення зобов`язань за договором.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 березня 2023 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

29 листопада 2023 року від позивача до суду надійшли письмові пояснення, відповідно яких вказано, що після вчинення шахрайських дій по її рахунках невідомими особами 19 травня 2017 року, вона заблокувала вказану картку в присутності працівників Приватбанку та поліції, відповідно, не мала можливості користуватися нею і жодних операцій не здійснювала.

Наданий відповідачем договір б/н взагалі в записах Українського БКІ не вказувався. Таким чином, договір б/н, вказаний відповідачем у представлених довідках, не має відношення до записів в Українському БКІ.

Даний факт додатково підтверджується тим, що записи про зобов`язання позивача у БКІ та виписці відповідач по договору б/н не співпадають.

Жодних первинних документів чи їх копій відповідачем надано не було, надана виписка також не містить будь-якої інформації чи посилання на первинні документи (письмові чи електронні), які стали підставою для проведення в обліку відповідних операцій. Вважає, що надані документи не містять жодної інформації про отримання нею кредитних коштів від відповідача та не можуть бути доказами наявності невиконаних нею перед банківською установою зобов`язань.

У судовому засіданні позивач та її представник, адвокат Кноблох І.В. підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити.

Представник Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» у судовому засіданні заперечив проти позову та просив у його задоволенні відмовити.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, її представника, представника банку, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що позивачу, ОСОБА_1 , стало відомо з реєстру кредитних історій, що веде ТОВ «Українське бюро кредитних історій», про наявність заборгованості по кредитному договору SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, укладеному між нею та АТ КБ «Приватбанк».

Позивач звернулась із заявою до АТ КБ «Приватбанк», у якій зазначала, що інформація по договору SAMDNWFC6 внесена до УБІК є необ`єктивною, упередженою та не підтверджується документально та нормативно. Просила очистити її кредитну історію, припинити нараховування відсотків по кредитному договору SAMDNWFC6 відповідно до вимог чинного законодавства та рішень судових органів.

На звернення позивача, банк надіслав повідомлення, відповідно якого вказав, що між позивачем та банком укладено договір про надання банківських послуг б/н від 17 жовтня 2013 року. Згідно з умовами договору вона отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення норм закону та умов договору зобов`язанні не виконані належним чином, в наслідок чого виникла прострочена заборгованість, що викликало певні витрати та збитки з боку банку. Вказано, що у резолютивній частині рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2020 року у справі № 404/1438/18 відсутні будь які приписи щодо припинення зобов`язань за договором.

Також, позивач звернулась до Національного Банку України з заявою та просила сприяти у відновленні справедливості щодо виконання судових рішень Приватбанком та захисту її права, як споживача фінансових послуг; сприяти у відображені правильної та документально підтвердженої інформації в базі УБКІ.

Національний Банк України на звернення позивача надав відповідь, відповідно якої зазначив, що незгода з діями банку призводить до виникнення спорів, вирішення яких здійснюється відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України в судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року (справа № 404/5657/17) у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, позовну заяву задоволено частково. Визнано дії Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів про списання коштів в сумі 29 193,77 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , коштів в сумі 49,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_3 , коштів в сумі 637,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_4 , коштів в якості комісії в сумі 985,12 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 , щодо зарахування коштів в сумі 38 840,08 гривень на картковий рахунок № НОМЕР_2 відкритих на ім`я ОСОБА_1 , щодо збільшення кредитного ліміту на картковому рахунку № НОМЕР_2 «Універсальна GOLD» до 25 000 гривень, щодо оформлення кредитного договору № 7657 від 19.05.2017 року та надання кредиту «Миттєва розстрочка» без відома, згоди та волевиявлення ОСОБА_1 неправомірними.

В задоволенні позовних вимог про визнання дії Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про захист прав споживачів про списання коштів в сумі 442,00 гривень з додаткового карткового рахунку № НОМЕР_5 , коштів в сумі 30 562,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 , відмовлено.

Визнано кредитний договір № 7657 від 19 травня 2017 року «Миттєва розстрочка» укладений в електронному виді між Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та ОСОБА_1 недійсним.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню за несанкціоноване списання коштів з рахунку ОСОБА_1 в розмірі 1000 грн.

В задоволення позовних вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 пеню за несанкціоноване списання коштів з рахунку ФОП ОСОБА_1 , Агентства «Ліг-баланс» в розмірі 2000 грн. відмовлено.

Відновлено на картковому рахунку № НОМЕР_2 «Універсальна GOLD» Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відкритого на ім`я ОСОБА_1 комісію в сумі 971,12 гривень, відсотки в сумі 1 953,65 гривень, 1 088,47 гривень нараховані Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» за кредитним договором № 7657 від 19.05.2017 року «Миттєва розстрочка» та перераховані кошти з карткового рахунку в сумі 24 278,00 грн., які були станом на 14 годину 19.05.2017 року.

Відновлено кошти в сумі 14 грн. нараховані Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» по картковому рахунку № НОМЕР_2 в сумі 6 гривень, по картковому рахунку № НОМЕР_4 в сумі 2 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_5 в сумі 2 гривні, по картковому рахунку № НОМЕР_3 в сумі 1 гривні, стягнутих в якості комісії; на основній картці «Копилка» № НОМЕР_6 , відкритих на ім`я ОСОБА_1 кошти в сумі 285,29 гривень.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1000 грн.

В задоволенні позовних вимог про відновлення коштів по картковому рахунку № НОМЕР_8 в сумі 2 грн. відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» про визнання транзакції щодо переказу 19.05.2017 року коштів у сумі 285,29 гривень з основної картки «Копилка» № НОМЕР_9 , виданої на ім`я ОСОБА_1 ; визнання транзакції щодо переказу 19.05.2017 року коштів у сумі 14 002,00 гривень з - карткового рахунку № НОМЕР_2 ; 19.05.2017 року коштів у сумі 637,00 гривні з карткового рахунку № НОМЕР_4 ; 19.05.2017 року коштів у сумі 402,00 гривні з карткового рахунку № НОМЕР_2 ; 19.05.2017 року коштів у сумі 49,00 гривні з карткового рахунку № НОМЕР_3 ; у сумі 9 502,00 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 ; 19.05.2017 року коштів у сумі 372,00 гривні з карткового рахунку № НОМЕР_2 ; 19.05.2017 року коштів у сумі 14 562,08 гривень з карткового рахунку № НОМЕР_2 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відкритого на ім`я ОСОБА_1 ; транзакції щодо переказу 19.05.2017 року коштів у сумі 442,00 гривні з карткового рахунку № НОМЕР_5 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», виданої Агентству «Ліг - Баланс»; визнання транзакції щодо переказу 21.05.2017 року коштів у сумі 510,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 ; коштів у сумі 2 448,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 ; коштів у сумі 4 590,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 ; коштів у сумі 4 845,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 ; коштів у сумі 2 142,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 ; коштів у сумі 4 977,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 ; коштів у сумі 2 550,00 гривень з основного поточного рахунку № НОМЕР_7 Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», відкритих на ім`я ФОП ОСОБА_1 нікчемними; зобов`язання публічного акціонерного товариство комерційний банк «Приватбанк» припинити списання коштів з карткових та поточних рахунків відкритих на ім`я ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_1 , Агентства «Ліг - баланс» в якості відсотків, пені, штрафу, комісії за несплату кредитних коштів; стягненні пені в розмірі 3 000,00 гривень в якості відповідальності за несанкціоноване списання коштів з рахунків ФОП ОСОБА_1 , Агентства «Ліг - баланс», відмовлено.

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду від 18 березня 2019 року, рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про визнання неправомірними списання коштів з поточного рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_7 , визнання трансакцій по переказу коштів з поточного рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_7 нікчемними, зобов`язання припинити списання коштів, відновлення коштів на рахунку ФОП ОСОБА_1 № НОМЕР_8 , стягнення пені скасувано і закрито провадження у справі в цій частині.

Роз`яснено ОСОБА_1 , що з такими вимогами вона може звернутися з позовом в порядку господарського судочинства.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 жовтня 2018 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про відшкодування моральної шкоди скасовано і ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні цієї вимоги відмовлено повністю.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13 лютого 2020 року (справа №404/1438/18) у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 17 жовтня 2013 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «Українське бюро кредитних історій» розміщено інформацію щодо позивача про те, що нею було отримано у АТ КБ «Приватбанк» кредитні кошти по договору SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року та за нею наявна заборгованість. При цьому, позивач зазначає, що нею вказаний кредитний договір не укладався та кредитні кошти вона не отримувала. Просила спростувати та вилучити інформацію в кредитній історії, оскільки вважає, що вона не відповідає дійсності.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

У частині першій та другій статті 2 ЦПК України закріплено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, наприклад, договори та інші правочини, створення речей, творча діяльність, результатом якої є об`єкти права інтелектуальної власності, завдання майнової (матеріальної та моральної) шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених згаданими актами або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або не настання певної події.

Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК).

Відповідно до ст. 13 ЦК цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (ч. 1).

Відповідно до статті 277 ЦК України спростуванню підлягає лише недостовірна інформація.

Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

У статті 3 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» закріплено, зокрема, що: бюро кредитних історій (далі - Бюро) - юридична особа, виключною діяльністю якої є збір, зберігання, використання інформації, яка складає кредитну історію; ведення кредитної історії - діяльність Бюро із збирання, оброблення, зберігання, захисту, використання інформації, яка складає кредитну історію; кредитна історія - це сукупність інформації про юридичну або фізичну особу, що її ідентифікує, відомостей про виконання нею зобов`язань за кредитними правочинами, іншої відкритої інформації відповідно до Закону; користувач Бюро (далі - Користувач) - юридична або фізична особа - суб`єкт господарської діяльності, яка укладає кредитні правочини та відповідно до Договору надає і має право отримувати інформацію, що складає кредитну історію; договір - правочин, сторонами якого є користувач і бюро, і предметом якого є врегулювання питань надання та отримання інформації, що складає кредитну історію.

У частині першій статті 4 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» визначено, зокрема, що принципами формування та доступу до інформації, яка складає кредитну історію, є: забезпечення конституційних прав і свобод суб`єктів кредитних історій; адекватність обсягів інформації цілям, для яких вони збираються; значимість, всебічність, об`єктивність, повнота і достовірність інформації; регулярність та безперервність надходження інформації; цільове використання інформації; строковість зберігання інформації; конфіденційність інформації та її захист; збір і надання інформації, що складає кредитну історію, виключно за згодою суб`єкта цієї кредитної історії; незалежність Бюро.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» передбачено, зокрема, що джерелами формування кредитних історій є: відомості, що надаються користувачем до бюро за письмовою згодою суб`єкта кредитної історії відповідно до цього Закону.

ТОВ «Українське бюро кредитних історій» отримує інформацію про позичальників від банків, страхових компаній, лізингових компаній, кредитних спілок та інших фінансових інститутів.

Вимоги позивача про зобов`язання Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», як донора інформації, спростувати та вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо неї, наданою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, який нею не укладався та про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», вилучити з кредитної історії недостовірну інформацію щодо неї, наданою Акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк», за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, який нею не укладався, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами, зокрема, на підтвердження того, що між позивачем та банком не укладався договір SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року або його визнано недійсним, не надано. Надані позивачем докази не підтверджують її вимоги. З огляду на наведене в задоволенні позову слід відмовити.

Твердження позивача, що рішеннями судів, які долучені нею до позову встановлені обставини які підтверджують факт припинення зобов`язань за кредитним договором SAMDNWFC6 від 03 березня 2015 року, суд вважає безпідставним, оскільки вимоги про припинення зобов`язань по вказаному договору не розглядались.

З урахуванням вищенаведеного та у контексті правових норм регулювання предмета спору, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду даної справи, а відтак не підлягають задоволенню.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись статтями 2, 4, 5, 10, 19, 76, 77, 79, 80, 81, 82, 89, 141, 263-265, 273, 353-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій» про зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50, .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське бюро кредитних історій», місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1-д, .

Повний текст судового рішення складено 13.03.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда