Справа № 950/3374/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2024 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В., представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Лебединської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини;

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до Лебединської міської ради Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Бишкінь Лебединського району Сумської області помер її батько ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.09.2010 р., актовий запис про смерть № 319. Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме право на земельну ділянку загальною площею 3,59 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Лебединської міської ради, що належало йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 018178, виданого 16 березня 2001 року на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Лебединської міської Ради народних депутатів від 30.01.2001 року. За життя батько заповіту не складав, єдиним спадкоємцем першої черги за законом є він. Саме тому звернувся у 2021 році до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак було відмовлено і роз`яснено, що для того аби отримати свідоцтво про право на спадщину необхідно встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ним, як між батьком та сином. У цьому ж році, він звернувся до Лебединського районного суду Сумської області із заявою про встановлення факту родинних відносин між померлим батьком та сином. 23 грудня 2021 року Лебединським районним судом Сумської області було ухвалено рішення по справі № 950/2636/21 та встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 та ним, ОСОБА_3 , як між батьком, та сином. Рішення набрало законної сили 24.01.2022 року. Отримавши рішення що набрало законної сили, у серпні 2023 року він повторно звернувся до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В із заявою про прийняття спадщини за законом, після померлого батька. Але у прийнятті заяви про прийняття спадщини померлого батька та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено на підставі пропуску, встановленого ст. 1269 ЦК України, шестимісячного строку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 648/02-31 від 22.09.2023 року. Одночасно з цим було роз`яснено порядок визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини в судовому порядку за наявності поважної причини пропуску встановленого законом строку. Оскільки він постійно не проживав разом із померлим батьком, про дату і час смерті дізнався лише у грудні 2021 року, а згодом звертався до суду, родинних відносин з померлим батьком, адже батьки мої проживали однією сім`єю без - реєстрації шлюбу і державну реєстрацію мого народження було проведено відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Рішення по справі встановлення факту, що має юридичне значення набрало законної сили 22.01.2022 року. 24.02.2022 року у зв`язку зі збройною військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, який триває до цього часу. Оскільки Сумська область певний час перебувала в окупації, зазнавала та зазнає наслідків воєнної агресії та постійних обстрілів він не мав змоги своєчасно звернутися до нотаріуса, що призвело до пропуску строку для подання - . заяви про прийняття спадщини. Виходячи з вищезазначеного, вважаю, що строк для прийняття спадщини пропущений із поважної причини. Тому він просить суд визначити йому як спадкоємцю за законом першої черги померлого батька 21 серпня 2010 року в селі Бишкінь Лебединського району Сумської області ОСОБА_4 додатковий строк тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання до нотаріуса заяви про прийняття спадщини.

Представник відповідача Виконавчого комітет Лебединської міської ради Сумської області надіслав відзив на позов, у якому позовні вимоги заперечив, мотивуючи свої заперечення тим, що Закон встановлює строк для прийняття спадщини - шість місяців з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). У разі неподання заяви протягом цього строку спадкоємець вважається таким, що не прийняв спадщину (ст. 1272 ЦК України), окрім випадку, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Однак, вказаний строк не є присічним і сам факт його пропуску не свідчить про втрату особою права на спадкування. У випадку пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини спадкоємець, який пропустив строк, має право подати позов до суду, зазначивши причину його пропуску. У разі визнання причин пропуску поважним, суд визначає спадкоємцю додатковий строк для подання заяви. Відповідно до свого внутрішнього переконання суд оцінює всі наведені спадкоємцем фактичні обставини справи в сукупності та визначає, чи є та чи інша причина пропуску строку поважною, адже закон не наводить чіткого переліку причин пропуску такого строку, які слід вважати поважними.

У пункті 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» визначення особі додаткового строку, необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позивач зазначає, що він постійно не проживав із ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про дату і час смерті позивач дізнався лише в грудні 2021 року. У позовній заяві позивач не зазначив жодної об`єктивної обставини, яка б заважала йому звернутися до нотаріуса з відповідною заявою у визначений законом строк.

При цьому суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини немає.

Отже необізнаність спадкоємця про факт смерті батька не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Позивач зазначає те, що в грудні 2021 він звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено і роз`яснено, що для того аби отримати свідоцтво на спадщину йому необхідно встановити факт родинних відносин між ОСОБА_4

23.12.2021 рішенням Лебединського районного суду Сумської області по справі № 950/2636/21 було встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , як між батьком та сином. Рішення набрало законної сили 24.01.2022.

Позивач вказує на те, що 24.02.2022 у зв`язку зі збройною військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, у зв`язку з чим позивач не мав змоги своєчасно звернутися до нотаріальної контори, що призвело до пропуску для подання заяви про прийняття спадщини.

Навіть в разі визнання судом поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини позивачем з 21.10.2010 (часу відкриття спадщини) до грудня 2021 ( часу дізнання про смерть спадкодавця), позивач після надбання законної сили рішення Лебединського районного суду по справі 950/2636/214, без поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, оскільки наказом Міністерства юстиції України від Ц березня 2022 року № 1118/5 "Про затвердження Змін до деяких нормативно-правових актів у сфері нотаріату" (набрав чинності 19.03.2022) внесені зміни до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерство юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5, відповідно до яких в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини. Враховуючи вищезазначене у позивача була можливість з метою реалізації своїх прав як спадкоємця, звернутися до нотаріуса будь-якого нотаріального округу на території України, а не лише до нотаріального округу за місцем відкриття спадщини або місце знаходження спадкового майна. Тому він просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Представник позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що ОСОБА_3 з поважних причин пропустив шестимісячний строк, він звертався до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин з батьком, оскільки його мати та батько ніколи не перебували у шлюбі. Також представник повідомила, що ОСОБА_3 з народження знав, що ОСОБА_5 є його батько.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог та пояснив, що відсутні поважні причини поновлення строку, також те, що після того, як рішення про встановлення факту родинних відносин позивач теж пропустив шестимісячний строк.

Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Бишкінь Лебединського району Сумської області помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 01.09.2010 р., актовий запис про смерть № 319.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме право на земельну ділянку загальною площею 3,59 га для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, що розташована на території Лебединської міської ради, що належало йому відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ № 018178, виданого 16 березня 2001 року на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Лебединської міської Ради народних депутатів від 30.01.2001 року.

23 грудня 2021 року Лебединським районним судом Сумської області ухвалене рішення у справі № 950/2636/21 та встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 та ним, ОСОБА_3 , як між батьком, та сином. Рішення набрало законної сили 24.01.2022 року.

У прийнятті заяви про прийняття спадщини померлого ОСОБА_4 та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено на підставі пропуску, встановленого ст. 1269 ЦК України, шестимісячного строку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 648/02-31 від 22.09.2023 року.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (стаття 1262 ЦК України).

Згідно ч. 1, 5 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В позовній заяві позивач зазначає, що пропустив строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки постійно не проживав з померлим батьком, про дату і час смерті дізнався лише в грудні 2021 року, а згодом звернувся до суду з метою встановлення факту родинних відносин, рішення набрало законної сили 22 січня 2022 року, 22 лютого 2022 року почалася збройна агресія рф та уведено воєнний стан.

За змістом ст. 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19), від 21 вересня 2022 року у справі № 363/4646/20 (провадження № 61-2705св22).

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні».

Вказані висновки висловлено також у постановах Верховного суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17 (провадження № 61-41480св18), від 14 липня 2021 року у справі № 442/2318/18 (провадження № 61-22679св19), від 27 вересня 2022 року у справі № 143/1476/19 (провадження № 61-16570св21), від 07 грудня 2022 року у справі № 456/2380/19 (провадження № 61-9259св22).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Позивач не надав належних та достовірних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк.

Позивач був обізнаний про те, що померлий ОСОБА_4 є його батьком, посилання позивача на те, що він у 2021 році дізнався, що його батько помер у 2010 році у віці 68 років, тобто через 11 років після смерті та він не проживав з ним на момент смерті, жодним разом не свідчить про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. Натомість свідчить про відсутність у позивача за життя ОСОБА_4 сімейних зв`язків.

Крім того позивачем пропущений шестимісячний строк, навіть після набрання законної сили рішення суду про встановлення факту родинних відносин між ним та ОСОБА_4 , доказів існування перешкод суду надано не було.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подання заяви про прийняття спадщини, а тому відсутні правові підстави для задоволення позову про визначення позивачу додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_4 .

Керуючись ст. ст. 1223, 1272, п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, п. 24 ППВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», керуючись ст. ст. 12, 81, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визначення додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька - ОСОБА_4 , відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний зміст рішення виготовлений 12.04.2024 року.

Суддя Роман БАКЛАНОВ