ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

18 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/19074/23

Провадження № 22-ц/4820/165/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.

секретар судового засідання Кошельник В.М.

з участю: заявника ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , його представника адвоката Марцоня В.Б., представника органу опіки та піклування

розглядаючи у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/19074/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Марцонем В`ячеславом Антоновичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2023 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про визнання недієздатним ОСОБА_2 , встановлення опіки та призначення опікуна

в с т а н о в и в :

В липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про визнання недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення над ним опіки та призначення її опікуном. В заяві вказала, що їй син ОСОБА_2 страждає на стійке хронічне психічне захворювання, яке стало причиною його перебування під диспансерним спостереженням КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я», потребує постійного стороннього догляду, відповідного медичного нагляду та лікування. ОСОБА_2 не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 листопада 2023 року вказану заяву було задоволено. Ухвалено визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановлено над ним опіку.

Призначено ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з таким судовим рішенням ОСОБА_2 , через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати вказане рішення, ухвалити нове, яким відмовити в позові.

Поряд з іншими доводами вказує, що висновок експерта №669 від 25.09.2023 року, наявний в матеріалах справи, необґрунтований і суперечить матеріалам справи та викликає сумніви в його правильності з огляду на те, що ОСОБА_2 дійсно хворіє на помірну розумову відсталість з дитинства, однак, експертом у висновку не визначено, що особа абсолютно неспроможна. Тому суд помилково взяв до уваги вказаний висновок.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_2 адвокат Марцонь В.Б. заявив клопотання про призначення по справі повторної судової психіатричної експертизи, з посиланням, що висновок первинної експертизи є необгрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою суду першої інстанції від 10.08.2023 року по справі було призначено судову психіатричну експертизу, на вирішення було поставлено питання: « Чи розуміє значення своїх дій та може керувати ними ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ?», «Чи хворіє ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на психічну хворобу. Якщо так. То з якого періоду?» у, проведення якої доручити експертам Хмельнцитької філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків міністерства охорони здоров`я України.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 669 від 25 вересня 2023 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, страждає на психічний розлад помірну розумову відсталість з дитинства.

В судовому засіданні представником ОСОБА_2 суду було надано висновок лікарської медичної комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 101 від 16.09.2022 року, за яким за рівнем обмеженості дієздатності у ОСОБА_2 обмежене самообслуговування та обмежена здатність контролювати свою поведінку, він потребує стороннього догляду.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях

Частина 2 ст. 76 ЦПК України передбачає, що одним із доказів є висновки експертів.

Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань (ч. 2 ст. 102 ЦПК).

Пункт 1 ч. 1 ст. 103 ЦПК України передбачає, що суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

З огляду на положення ст. 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано неповним або неясним, судом може бути призначена додаткова експертиза, яка доручається тому самому або іншому експерту (експертам). Якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Відповідно до частини першої статті 298 ЦПК України встановлено, що суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними.

Верховний Суд в своїй постанові від 16 жовтня 2019 року в справа № 463/2503/18 вказав, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відтак, із зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений.

Верховний Суд в постанові від 02 лютого 2022 року в справі № 676/2884/19 зазначив, що умовою для визнання правочину недійсним з підстав, передбачених частиною першою статті 225 ЦК України, може бути виключно абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про недійсність правочину не може покладатися висновок судової експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 554/11179/13-ц, від 02 листопада 2020 року у справі № 326/81/15, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 496/4851/14-ц

Колегія суддів вважає, що висновок судово-психіатричної експертизи № 669 від 25 вересня 2023 року не містить категоричної відповіді на питання чи повністю ОСОБА_2 не здатний внаслідок свого захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При цьому суд звертає увагу і на висновок лікарської медичної комісії щодо необхідності стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 101 від 16.09.2022 року, за яким за рівнем обмеженості дієздатності у ОСОБА_2 обмежене самообслуговування та обмежена здатність контролювати свою поведінку, який було надано суду апеляційної інстанції.

В зв`язку з викладеним у справі необхідне додаткове застосування спеціальних знань для категоричного встановлення обставин та надання категоричної відповіді на питання чи повністю ОСОБА_2 не здатний внаслідок свого захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, висновок додаткової експертизи в цій цивільній справі є одним із належних та допустимих доказів щодо вирішення позовних вимог і для з`ясування цих обставин, які входять до предмета доказування та мають значення для справи, вбачається необхідність спеціальних знань, без яких встановити відповідні обставини справи та вирішити спір по суті неможливо.

При цьому відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Оскільки дана цивільна справа є справою окремого провадження, встановлення наявності психічного розладу здоров`я фізичної особи, її психічного стану та її можливості віддавати звіт своїм діям та керувати ними призначає є предметом цієї цивільної справи і без встановлення цих обставин вирішити заяву неможливо, суд у відповідності до норм ст. 294 ЦПК України вважає за необхідне призначити по справі додаткову судову психіатричну експертизу для встановлення чи повністю ОСОБА_2 не здатний внаслідок свого захворювання усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

При цьому колегія суддів вважає, що клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Марцоня В.Б. про призначення по справі повторної судової психіатричної експертизи слід задовольнити частково, призначивши по справу додаткову, а не повторну експертизу, оскілки представником належним чином не обгрунтовано підстав для призначення повторної експертизи.

Оскільки для проведення зазначеної експертизи потрібний значний проміжок часу, на час проведення експертизи провадження в справі слід зупинити.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 113, 367, 368, 381 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання представника ОСОБА_2 - адвоката Марцоня В`ячеслава Борисовича задовольнити частково.

Призначити по справі додаткову судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам Хмельницької філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», що знаходиться за адресою с.Скаржинці Розсошанська ОТГ Хмельницької області, попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України.

На вирішення експертів поставити питання:

-«Чи в повній мірі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними?».

На час проведення судово-психіатричної експертизи провадження в справі зупинити.

Направити експертам Хмельницької філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», що знаходиться за адресою с.Скаржинці Розсошанська ОТГ Хмельницької області для проведення експертизи копію даної ухвали, матеріали цивільної справи № 686/19074/23.

Медична картка ОСОБА_2 направлена судом першої інстанції за належністю до КНП «Хмельницький обласний медичний центр психічного здоров`я».

Роз`яснити сторонам положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Провадження в справі на час проведення експертизи зупинити

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте в частині зупинення провадження в справі може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повне судове рішення складено 18 січня 2024 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова