Справа №442/300/24
Провадження №2/442/376/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року місто Дрогобич Львівської області

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Коваля Р.Г.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Партика Ольга Владиславівна, до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,-

в с т а н о в и в:

Стислий виклад позицій сторін.

Представник позивача - адвокат Партика О.В. 11.01.2024 звернулася в Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області, в якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 70 710 грн. 72 коп. з наступним отриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52 555 грн. 80 коп.. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 тис. грн.. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн..

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 працював у Приватному акціонерному товаристві «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал» з 1976 року по 01.09.2023, що підтверджується копією його трудової книжки. З початку 2023 року підприємство почало із затримкою, нерегулярно та не в повному обсязі виплачувати ОСОБА_1 заробітну плату. В порушення кодексу законів про працю відповідач не надавав позивачу дані, які зобов`язаний надавати при кожній виплаті заробітної плати. У зв`язку із ігноруванням відповідачем законних вимог позивача про виплату заробітної плати, ОСОБА_1 звільнився 01.09.2023 з роботи за власним бажання, що підтверджується записом у трудовій книжці. Проте під час звільнення ПРаТ «СГХП «Полімінерал» не ознайомило ОСОБА_1 з наказом про звільнення за №456 від 31.08.2023, не провело виплату всіх сум, що належать працівнику від підприємства. Так як ні при звільнені, ні наступного дня Відповідач не повідомив ОСОБА_1 письмово про нараховані суми, належні при звільнені та не провів зі ним відповідний розрахунок, а усні вимоги підприємство ігнорувало, тому він 30.11.2023 звернувся до ПРАТ «СГХП «Полімінерал» вже з письмовою заявою з вимогою виплатити йому невиплачену заробітну плату, надіславши її рекомендованим поштовим відправленням АТ «Укрпошта» на адресу місцезнаходження ТОВ підприємства зазначену у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Кошти виплачені не були. З огляду на вказане вище, заборгованість по заробітній платі становить 70 710 грн. 72 коп., а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52 555 грн. 80 коп..

Відповідач у запропонований судом строк та порядку відзиву на позовну заяву до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні не подав.

Заяви та клопотання учасників справи.

Представник позивача - адвокат Партика О.В. просить звільнити ОСОБА_1 від сплати судового збору, мотивуючи тим, що у позивача відсутня фінансова можливість сплатити судовий збір у зв`язку з тим, що за відповідач незаконно не виплачує йому нараховану заробітну плату, а виплатив лише 4250 грн. 70 коп..

Інших заяв чи клопотань від учасників цієї справи, котрі стосувалися процесуальних питань й залишилися нерозглянутими, до суду не надходило.

Вчинені судом процесуальні дії у справі та постановлені ухвали.

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 17.01.2024, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача, який не має статусу підприємця, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників. Судове засідання щодо розгляду справи по суті призначено на 06.02.2024 о 09 год. 30 хв..

Ухвалою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Коваля Р.Г. від 06.02.2024, розгляд справи відкладено на 27.02.2024 о 09 год. 30 хв..

Відповідно до довідки секретаря судового засідання Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Чолавін Н.П. дану справу було знято із розгляду у зв`язку із щорічною відпусткою головуючого судді Коваля Р.Г.. Розгляд справи відкладено на 29.03.2024 о 09 год. 45 хв..

Інформація про дату, час та місце розгляду справи цієї цивільної справи розміщувалася на офіційній веб-сторінці Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області на ресурсі «Судова влада України» у розділі «інформація для громадян з найменуванням ГРОМАДЯНАМ за посиланням https://dgm.lv.court.gov.ua.

Фіксування судового засідання у даній справі технічними засобами відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Інші процесуальні дії у цій справі судом не вчинялись, а ухвали не постановлялись.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства держави Україна, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У свою чергую, критерії належності, допустимості, достовірності та достатності доказі регламентовані статтями 77-80 ЦПК України.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 за пред`явленими позовними вимогами про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, встановив наступне.

Фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин із оцінкою відповідних доказів.

Так, судом встановлено, що відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_1 26.07.1974 прийнятий на роботу токарем по 3 розряду, 01.06.2015 переведений працювати електромонтером з ремонту та обслуговування електроустаткування 4-го розряду дільниці з консервації руд в ПрАТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»».

Згідно з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування - індивідуальні відомості про застраховану особу вбачається, що позивачу у 2023 році виплачена заробітна плата у розмірі 74961 грн. 46 коп..

Разом із тим, із виписок з банківського рахунку позивача, відкритого в АТ «ПУМБ» для отримання заробітної плати вбачається, що за цілий 2023 рік виплачено тільки 4250 грн. 74 коп. із 74 961 грн. 46 коп. нарахованої заробітної плати.

Судом також встановлено, що позивача також не було вчасно та в повній мірі розраховано при звільненні.

Відповідно до договору про надання правничої допомоги від 27.10.2023, укладеним між адвокатом Партикою О.В. та ОСОБА_1 , адвокат приймає доручення клієнта здійснювати представництво його інтересів у цивільних справах, виконавчих провадженнях, учасником (стороною) яких є клієнт. відповідно до п. 3.1 даного договору оплата послуг адвоката за надання правничої допомоги здійснюється клієнтом згідно акта прийняття-передачі наданих послуг.

Відповідно до акту прийняття-передачі наданих послуг № 1 від 04.12.2023 адвокат надав, а клієнт прийняв правничу допомогу з виконання предмету договору. Детальний опис наданих послуг: зібрання доказів, складання позову про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати ОСОБА_1 , стягнення понесеної моральної шкоди, нормативно-правове обґрунтування позовних вимог; витрачений час: 1 год.; вартість: 1000 грн.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №11 від 09.01.2024 адвокатом Партикою О.В. отримано від ОСОБА_1 1000 грн; підстава: договір від 27.10.2023, акт № 1 від 04.12.2023.

Норми та джерела права, а також роз`яснення, котрі застосовує суд при ухваленні даного рішення, та мотиви їх застосування.

Статтею 43 Конституції України гарантовано право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з ст. 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України „Про оплату праці та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці. Оплата може провадитися за результатами індивідуальних і колективних робіт.

Роботодавець (роботодавець фізична особа) не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Статтею 103 КЗпП України передбачено, що про нові або зміну діючих умов оплати праці в бік погіршення роботодавець повинен повідомити працівника не пізніш як за два місяці до їх запровадження або зміни.

Згідно з ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст. 21 Закону України „Про оплату праці, працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У Постанові Верховного Суду від 18.01.2021 у справі № 607/2699/17 (провадження №6115999св20) викладений висновок про те, що системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як заборгованість із заробітної плати та/або середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів; усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 18.07.2018 у справі № 359/10023/16-ц, від 07.10.2020 у справі № 523/14396/19, від 16.11.2020 у справі № 607/3509/17, від 23.12.2021 у справі № 607/1429/17.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2020 у справі № 607/3509/17 (провадження № 61-12609св20) зазначено, що оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону виступає роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама пособі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 р., при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з такого, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року.

Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що провадиться обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже розмір середнього заробітку позивача за час затримки становить 55 266 грн. 18 коп., з розрахунку: 132 робочих днів (з 01.09.2023 по11.01.2024 х 398 грн. 15 коп. (середньоденна заробітна плата позивача на день звільнення), що підтверджується розрахунком позивача, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Витрати фізичних осіб, пов`язані з оплатою професійної правничої допомоги при розгляді судом справ про оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку, або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру, несуть юридичні особи, на території яких мав місце нещасний випадок внаслідок таких надзвичайних ситуацій.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст.237-1 КЗпП України, яка передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер неправомірних дій відповідача, його поведінку після невиплати заробітної плати, тривалість порушення прав позивача, як наслідок порушення нормального ритму життя, нормальних життєвих зв`язків, тяжкість вимушених змін, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Висновок суду за результатами розгляду справи.

Судом досліджені надані позивачем докази, що він дійсно працював на ПрАТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»», сумлінно виконував поставлений керівництвом перед ним робочий план, дисциплінарні стягнення по відношенню до нього не застосовувались, що і не оспорюється відповідачем, однак заробітну плату отримав за 2023 рік у розмірі 4250 грн. 74 коп., з урахуванням постійної праці протягом повного робочого дня протягом року. Зазначену заборгованість доведено відповідними розрахунками, враховано, що такі докази відповідачем не спростовано, що є процесуальним обов`язком. Крім цього, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні та провести з ним розрахунок у день звільнення, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Роботодавець не виконав вимоги Кодексу законів про працю України, а саме: не провів повний розрахунок із ОСОБА_1 ..

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, суддя приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає до повного задоволення.

Щодо розподілу судових витрат у справі.

Оскільки позивач звільнений судом від сплати судового збору за пред`явлення позовної заяви до суду, тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, такий судовий збір, у розмірі 1211 грн. 20 коп., слід стягнути з відповідача у дохід держави.

Враховуючи викладене, а також те, що заявлені представником позивача витрати у сумі 1000 грн є співмірними зі складністю цієї справи, а тому в відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 грн..

Крім цього, слід стягнути із ПРаТ «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь позивача 5000 тис. грн. моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 4-5, 7, 10, 12-13, 77-81, 89-90, 95, 141, 191, 209-211, 258-259, 263-265, 268, 274-275, 279 ЦПК України, суддя, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 , від імені якого діє представник - адвокат Партика Ольга Владиславівна, до Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, - задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 52 555 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 80 коп..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн..

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»» на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі 1000 (одна тисяча) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування сторін по справі.

Позивач: ОСОБА_1 ; зареєстроване місце проживання фізичної особи: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Стебницьке гірничо-хімічне підприємство «Полімінерал»»; місцезнаходження юридичної особи: 82172, Львівська область, Дрогобицький район, м. Стебник, вул. Дрогобицька, буд. 127; код у Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 05762281.

Дата складення судового рішення: 29 березня 2024 року.

Суддя Роман КОВАЛЬ