Справа № 444/2260/21 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/811/2020/23 Доповідач в 2-й інстанції: Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

секретарка: Гай О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Жовківського районного суду Львівської області в складі судді Мікули В.Є. від 14 вересня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Жовківського районного суду львівської області від 14 вересня 2021 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 30.12.2016 року Яворівським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 115.

Прізвище ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишено " ОСОБА_5 ".

Дане рішення оскаржила ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі просить змінити рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2021 року, а саме виключивши з мотивувальної частини рішення суду абзаци наступного змісту: «причиною розірвання є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення сімейного господарства, втрата почуття любові та поваги, зловживання відповідачем алкогольних напоїв» та «відповідач проявив байдужість до збереження шлюбу та сім`ї, оскільки в судове засідання не з`явився, не заявив клопотання про надання строку для примирення».

В апеляційній скарзі посилається на порушення судом норм процесуального права та матеріального права, а саме обставини встановлені судом не відповідають дійсності та не підтверджені жодним доказом, які надані позивачем. Зазначає, що ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 15 червня 2023 року відмовлено у перегляді заочного рішення, посилаючись на те, що справа призначалась до судового розгляду на 14.09.2021р., про що відповідач повідомлявся судовою повісткою за зареєстрованим місцем проживання. Заявником не зазначено жодних доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи. Судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що апелянт відповідно до Наказу №340 з 18.08.2020 року виданого Міністерством України Військова академія (м.Одеса) зарахований на денну форму навчання та знаходиться на утриманні за рахунок бюджетних коштів. Отже, ОСОБА_2 з серпня 2020 року фактично, та на час розгляду справи проживав у казармі військового університету за адресою АДРЕСА_1 , а не за адресою місця реєстрації проживання, яка зазначена у позовній заяві, дані обставини підтверджуються витягом наказу №183 Міністерства оборони України від 10.09.2020 року, витягом з наказу №340 МОУ Військової академії м. Одеса від 18.08.2020р., а також відгуком про результати військового стажування від 21.08.2021 року, в якому зазначено, що курсант ОСОБА_2 зарекомендував себе, як відмінно підготовлений, ініціативний, дисциплінований, комунікативний відповідальний та працьовитий курсант, та інші якості які в своєму розумінні нівелюють встановленні судом зловживання алкогольними напоями та вчиненнями відносно дружини побоїв. Більше того, апелянт не знав, що позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, тому не міг реалізувати своє законне право на надання відзиву на позовну заяву, отримання своєчасно рішення суду. Зазначає, що викладені обставини в позовній заяві не відповідають дійсності та не підтверджується жодними допустимими достатніми доказами. Зазначає, що під час вступу до академії надавалася характеристика з місця проживання, в якій не встановлено що ОСОБА_2 має негативні особисті якості характеру. Вважає, що підставами розірвання шлюбу є уявні припущення, які не ґрунтуються на фактичних обставинах та негативно виставляють відповідача і можуть у подальшому бути використані позивачем при вирішенні питань щодо спілкування з сином, а також продовження військової кар`єри відповідача. Зазначає, що причиною припинення шлюбних відносин стало те, що у сторін пройшло почуття любові один до одного, стали різні погляди на сімейне життя, що поступово призвело до того, що вони стали зовсім чужими людьми, а шлюбні відносини припинились влітку 2020 року після вступу до Військової академії у м.Одеса.

В судове засідання учасники справи (їх представники) не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності (відсутності їх представників), зважаючи на те, що учасники справи повідомлялись про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки (неявки представників) суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України та зважаючи на те, що ОСОБА_2 у заяві та ОСОБА_3 у запереченні на апеляційну скаргу просили слухати справу у їх відсутності.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 105, 110, 112, 113 Сімейного Кодексу України, ст. 23, 141, ч. 4 ст 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_6 та ОСОБА_2 одружилися 30.12.2016 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження цього ж дня було зроблено відповідний актовий запис за № 115. Прізвище дружини після одруження " ОСОБА_7 ".У даному шлюбі в сторін народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Суд виходив з того, що розлад в сім`ї носить стійкий характер, сім`я розпалась остаточно, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові та поваги, сім`я фактично не існує. А тому, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції частково відповідають обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, однак суд допустив процесуальні порушення, які свідчать про необхідність скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

27.07.2021 року ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 ,у якому просила:

- постановити рішення, яким розірвати шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , зареєстрований 30.12.2016 року Яворівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис №115. Повернути дошлюбне прізвище ОСОБА_5 .

Позов обґрунтований тим, що 30.12.2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, актовий запис №115. За час спільного проживання в шлюбі народився ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, зловживання відповідачем алкогольних напоїв. На ґрунті особистої неприязні та безпідставних підозр виникають постійні сварки, які супроводжуються побоями. Шлюбні відносини вони продовжувати не бажають, а тому вважає, що примирення між ними неможливе. Зазначає, що збереження сім`ї суперечить спільним інтересам подружжя, а тому просить розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " ОСОБА_5 " та судові витрати покласти на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ч.1 ст. 24 цього ж Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 56 ч.3 згаданого Кодексу кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.2 ст. 104 згаданого Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч.3 ст. 105 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Ч.1 ст. 110 Кодексу передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Ч.2 статті 112 Сімейного кодексу України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Як вбачається із матеріалів справи, встановлено судом першої інстанції та сторонами не оспорювалось та не спростовано, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 одружилися 30.12.2016 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження цього ж дня було зроблено відповідний актовий запис за № 115. Прізвище дружини після одруження " ОСОБА_7 " (свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 , яке видано Яворівським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області 30.12.2016 року).

У даному шлюбі в сторін народився син ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 4).

Судом першої інстанції по суті правильно встановлено, що вбачається і з матеріалів справи, що відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, втрата почуття любові та поваги.

Відтак, причинами розпаду сім`ї слід вважати різні погляди подружжя на життя, шлюб, сім`ю, відсутність взаєморозуміння, тощо.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити мотивувальну частину рішення виключивши з мотивувальної частини рішення суду абзаци наступного змісту: «причиною розірвання є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення сімейного господарства, втрата почуття любові та поваги, зловживання відповідачем алкогольних напоїв» та «відповідач проявив байдужість до збереження шлюбу та сім`ї, оскільки в судове засідання не з`явився, не заявив клопотання про надання строку для примирення».

За приписами ст.265 ЦПК України, рішення суду складається з вступної, описової, мотивувальної і резолютивної частин.

Відповідно до ч.3 ст. 265 ЦПК України в описовій частині рішення зазначаються стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача; заяви, клопотання; інші процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо).

Згідно ч. 4 ст. 265 ЦПК України у мотивувальній частині рішення зазначаються фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини; докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення; мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику; чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких мало місце звернення до суду; норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування; норми права, на які посилалися сторони, які суд не застосував, та мотиви їх незастосування.

Колегією суддів встановлено, що в описовій частині рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2021 року, у відповідності до ч.3 ст. 265 ЦПК України, викладено стислий виклад позиції позивача.

Саме такий виклад позиції викладений позивачем в позовній заяві, і саме про це судом зазначено в описовій частині рішення, як того вимагає ч.3 ст. 265 ЦПК України.

Зважаючи на вказане, підстав для зміни рішення суду першої інстанції та виключення з описової частини рішення речення наступного змісту: «причиною розірвання є відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення сімейного господарства, втрата почуття любові та поваги, зловживання відповідачем алкогольних напоїв», немає, оскільки вказане є викладом позиції позивачки та така обставина не була та не могла бути встановленою судом першої інстанції.

Що ж стосується доводів апелянта про те, що суд першої інстанції розглянув справу без належного повідомлення відповідача, то з вказаного приводу слід вказати таке.

Згідно з частиною другою статті 211 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про місце, дату і час судового засідання.

Відповідно до частини шостої статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси, або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За змістом частини третьої статті 130 ЦПК України у випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.

Принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 (провадження № 61-13667сво21) зроблено висновок, що: «обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства. Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою. […] У ситуації, коли суд першої інстанції розглянув справу за відсутності сторони, яка не була належним чином повідомлена про час та місце її розгляду, а суд апеляційної інстанції, повідомивши відповідну сторону належним чином, залишив таке рішення суду першої інстанції без змін, якщо такий учасник справи обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою, суд касаційної інстанції не може застосувати правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» (частина друга статті 410 ЦПК України). Тлумачення частини другої статті 410 ЦПК України свідчить, що: правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення; оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції; правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства».

Як вбачається з матеріалів справи, у такій відсутні дані проотримання копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви та відсутні дані про повідомлення відповідача про розгляд справи.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Зважаючи на те, що судом першої інстанції порушено вимоги закону щодо належного повідомлення відповідача про час та місце судового розгляду, відтак наявні підстави для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки справу у суді першої інстанції розглянуто за відсутності відповідача, який належним чином не повідомлений про дату, час і місце розгляду справи й обґрунтовував свою апеляційну скаргу такою підставою.

Тому, рішення суду слід скасувати з ухваленням нового про задоволення позову, однак з іншою мотивувальною частиною, про що фактично і просив у іншій частині своїх вимог апелянт.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2021 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов задоволити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.3 п.3, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 14 вересня 2021 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , який зареєстрований 30.12.2016 року Яворівським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області, актовий запис № 115.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , ІПН НОМЕР_3 ) судові витрати в розмірі 908,00 грн. сплаченого судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного суду.

Повний текст постанови складено 16 січня 2023 року.

Головуючий : Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

М.М. Шандра