Провадження № 2/761/4617/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

07.12.2023 року на адресу суду надійшла вказана позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить : стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 3 500,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.09.2023 року о 20 год. 36 хв. через систему Приват24 він здійснив помилковий переказ власних коштів в сумі 3 500,00 грн. на рахунок відповідача.

Як зазначає позивач, між ним та відповідачем жодних договорів укладено не було, позадоговірних зобов`язань також не було, а тому грошові кошти були помилково перераховані на рахунок відповідача. Відповідач набув грошові кошти без достатньої правової підстави.

Після такого переказу позивач звернувся до відповідача із проханням повернути грошові кошти, однак відповідач відмовився задовольнити прохання.

Так як відповідач відмовляється повернути грошові кошти отримані без достатньої правової підстав, у зв`язку з чим на підставі положень ст.1212 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

В судове засідання позивач не з`явився, звернувся до суду із заявою про слухання справи в його відсутність та просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання не направив, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

06.02.2024 року до суду надійшов відзив відповідача на заявлені вимоги з пропуском встановленого судом строку. Ухвалою суду від 11.03.2024 року в поновленні строку для подачі відзиву було відмовлено та відзив повернуто відповідачу без розгляду.

На підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін на підстави матеріалів справи.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що платіжним дорученням №Р24А174264353D9030 від 25.09.2023 20:36 ОСОБА_1 із власного рахунку в ПриватБанку здійснив переказ грошових коштів на рахунок № НОМЕР_1 в Таскомбанку (зазначено як банк отримувача), призначення платежу вказано - переказ власних коштів.

Варто зауважити, що в платіжному дорученні не вказано отримувача грошових коштів.

Позивач 03.10.2023 року направив вимогу відповідачу про повернення помилково перерахованих коштів зазначеним вище платіжним дорученням.

Відповідач листом від 19.10.2023 року надав відповідь з посиланням на положення ст.1076, 1066 ЦК України та відмовив у поверненні коштів. Рекомендував звернутись до правоохоронних органів.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Під час слухання справи позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що грошові кошти в сумі 3 500,00 грн., згідно платіжного доручення від 25.09.2023 року були перераховані на рахунок, який належить безпосередньо відповідачу, враховуючи що отримувач платежу не вказаний.

Позивач не звертався до суду із клопотанням про витребування інформації про власника рахунку на який був здійснений переказ. В той же час, варто зауважити, що перерахунок грошових коштів на рахунок, який обслуговує відповідач не є беззаперечним доказом перерахування коштів саме відповідачу.

Крім того, позивач не надав суду доказів, що даний переказ дійсно був помилковим.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 1212 ЦК України; ст.ст. 12, 13, 76-81, 141, 259, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула