ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 608/704/23Головуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/817/289/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої- Хома М.В.

суддів - Гірський Б. О., Костів О. З.,

секретар- Жук В.М.

з участю представників сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою виконавчого комітету Чортківської міської ради на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року, ухваленого суддею Парфенюком В.І., повний текст якого складено 15 грудня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до виконавчого комітету Чортківської міської ради про визнання відмови в приватизації квартири неправомірною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року позивачі звернулися до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування вимог зазначали, що проживають в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 проживає у вказаній квартирі з 26.12.1986 року на підставі ордера, виданого 12.11.1984 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів міста Чортків, ОСОБА_2 - з 29.11.1988 року як член сім`ї (дружина) ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - з 26.08.1990 року як член сім`ї (син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

18.08.2022 року позивачі звернулися до виконавчого комітету Чортківської міської ради із заявою, у якій просили передати в приватну спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_2 по 1/3 частки кожному, у якій зобов`язувалися вартість надлишків загальної площі жилих приміщень сплатити грошима, долучивши необхідний перелік документів.

Згідно протоколу № 2 від 14.09.2022 року орган приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Чорткова, дійшов висновку, що подана позивачами заява про приватизацію квартири, унаслідок відсутності усіх необхідних документів містить недоліки, тому відповідач зможе продовжити її розгляд після їх усунення, про що повідомлено позивачів листом від 15.09.2022 року.

Позивачі зазначали, що 24.10.2022 року ними усунуто недоліки заяви, до якої долучено необхідний пакет документів для приватизації житла.

Однак, протоколом № 3 від 07.11.2022 року органом приватизації, житлового фонду, з метою недопущення порушення прав інших осіб, які зареєстровані в квартирі, позивачам відмовлено в оформленні передачі в приватну спільну часткову власність квартири АДРЕСА_2 .

При цьому органом приватизації не зазначено конкретних осіб, чиї права можуть бути порушені.

Із урахуванням уточнень до позовної заяви, позивачі вважали, що відмова органу приватизації в передачі їм у приватну спільну часткову власність квартири є незаконною, тому просили:

- визнати неправомірним рішення органу приватизації житлового фонду, який перебуває в комунальній власності Чортківської міської територіальної громади, прийнятого у формі протоколу № 3 від 07.11.2022 року, зобов`язати орган приватизації житлового фонду прийняти рішення про передачу позивачам в приватну спільну часткову власність вказану квартиру та видати позивачам свідоцтво про право власності на вищевказане нерухоме майно.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року позов задоволено. Визнано неправомірним рішення Органу приватизації житлового фонду, який перебуває в комунальній власності Чортківської міської територіальної громади, прийнятого у формі протоколу № 3 від 07.11.2022 року про відмову в безоплатній передачі у власність ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в порядку приватизації квартири АДРЕСА_1 . Зобов`язано Орган приватизації житлового фонду прийняти рішення про передачу громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в приватну спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_1 та зобов`язано Орган приватизації житлового фонду видати громадянам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Стягнуто з виконавчого комітету Чортківської міської ради понесені позивачами судові витрати в таких розмірах: в користь позивача ОСОБА_1 - в сумі 10420,80 грн. в користь ОСОБА_2 - в сумі 8620,80 грн., в користь ОСОБА_3 - в сумі 8620,80 грн.

В апеляційній скарзі виконавчий комітет Чортківської міської ради просить рішення Чортківського районного суду від 05.12.2023 року, скасувати, постановивши нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що у справі відсутні достовірні докази щодо наявності повноважень у адвоката Дядика Я.Б. на представництво інтересів позивачів в суді, зокрема договору про надання правової допомоги, а подані адвокатом ордери про надання правничої допомоги з відповідними номерами використовувалися адвокатом Дядиком Я.Б. в інших справах.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не брали участі в жодному судовому засіданні, у справі немає судових повісток про їх виклик в судове засіданні, заяв про розгляд справи без участі позивачі не подавали, тому посилається на ч. 5 ст. 223 ЦПК України, яка передбачає застосування до позовної заяви правового наслідку у виді залишення її без розгляду.

У справі наявні належні докази про те, що у квартирі АДРЕСА_2 , окрім позивачів, зареєстровані інші співмешканці - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які згідно вимог закону також мають право на приватизацію вказаної квартири. Тому відмова органу приватизації у передачі вказаної квартири у приватну власність позивачів є правомірною, оскільки це порушить права інших осіб на приватизацію житла.

Судом необгрунтовано взято до уваги як доказ акт ОСББ "Спасівське" від 20.02.2023 року про те, що спірною квартирою користуються (проживають, зберігають особисті речі, оплачують комунальні послуги) позивачі, оскільки зазначений акт виданий некомпетентним органом.

Судом безпідставно вирішено питання про стягнення з відповідача в користь позивачів витрат за надану професійну правничу допомогу, оскільки у справі відсутні договори про надання правової допомоги, на підставі яких було видано ордери серії ВО №1005581.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Дядик Я.Б. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим. Судом першої інстанції вірно було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування з Державної прикордонної служби України відомостей щодо факту перетину державного кордону України позивачами, оскільки інформація, яку просить витребувати відповідач, не стосується предмету доказування у даній справі, так як органом приватизації відмовлено позивачам у приватизації квартири у зв`язку з тим, що у спірному житлі є інші зареєстровані особи, а не з тих підстав, що позивачі не проживають у квартирі.

Заслухавши пояснення представника виконавчого комітету Чортківської міської ради - Польного А.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, представника позивачів - адвоката Дядика Я.Б., який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, рішення суду вважає законним та обгрунтованим, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

Позивачі проживають в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 проживає у вказаній квартирі з 26.12.1986 року на підставі ордера, виданого 12.11.1984 року виконавчим комітетом міської ради народних депутатів міста Чортків, ОСОБА_2 - з 29.11.1988 року як член сім`ї (дружина) ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - з 26.08.1990 року як член сім`ї (син ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ).

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 24.11.2020 року задоволено позов Чортківської міської ради. Виселено із житлового приміщення за адресою АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_9 .

Постановою Тернопільського апеляційного суду від 09.04.2021 року рішення Чортківського районного суду від 24.11.2020 року в частині виселення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасовано. Ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні позову Чортківської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності на квартиру шляхом виселення - відмовлено. У решті рішення суду залишено без змін.

18.08.2022 року позивачі подали до виконавчого комітету Чортківської міської ради заяву разом з пакетом документів, у якій із посиланням на норми Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" просили передати в їх приватну спільну часткову власність квартиру АДРЕСА_2 по 1/3 частки кожному, у якій зобов`язувалися вартість надлишків загальної площі жилих приміщень сплатити грошима, долучивши необхідний перелік документів.

Згідно протоколу № 2 від 14.09.2022 року орган приватизації житлового фонду, який перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Чорткова, дійшов висновку, що подана позивачами заява про приватизацію квартири унаслідок відсутності усіх необхідних документів містить недоліки, тому відповідач зможе продовжити її розгляд після їх усунення, про що повідомлено позивачів листом від 15.09.2022 року.

Зокрема, органом приватизації вказав, що заявникам слід надати виконавчому комітету: переклад апостилю на українську мову, посвідчений нотаріально, витяги з реєстру територіальної громади на всіх заявників, довідку щодо невикористання ОСОБА_2 житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

На виконання вищевказаних вимог 24.10.2022 року представник позивачів подав відповідні документи.

Протоколом № 3 від 07.11.2022 року органом приватизації житлового фонду відмовлено позивачам в оформленні передачі в приватну спільну часткову власність квартири АДРЕСА_2 .

Вказане рішення органу приватизації мотивовано тим, що згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру у квартирі АДРЕСА_1 , окрім заявників, зареєстровані інші співмешканці.

Тому, з метою недопущення порушення прав інших осіб, які зареєстровані по даній адресі, орган приватизації житлового фонду дійшов до вищевказаного висновку.

Згідно акту ОСББ «Спасівське» від 20.02.2023 року встановлено, що громадяни ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 з грудня 2020 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживають, особистих речей не зберігають.

Натомість, указаним актом установлено, що вищевказаною квартирою користуються (проживають, зберігають особисті речі, оплачують комунальні послуги) громадяни ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Нормативно-правове обґрунтування.

Відповідно до частини другої статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Стаття 47 Конституції України гарантує кожному право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом (частина третя статті 9 ЖК України).

Згідно з частиною другою статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму.

Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом (частини десята, одинадцята статті 8 цього Закону).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 200/18858/16-ц зазначено, що у частині десятій статті 8 Закону № 2482-XII закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга статті 1 Закону України від 04 вересня 2008 року № 500-VI «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»; далі - Закон № 500-VI), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта статті 1 Закону № 500-VI, частина друга статті 2 Закону № 2482-XII). Згідно з п. 17 Положення громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення в гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається до органу приватизації, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Пунктом 18 Положення затверджено перелік документів, які подаються громадянином до органу приватизації. Серед них має бути і копія ордера про надання жилої площі, а також документ, що підтверджує невикористання житлових чеків для приватизації державного житлового фонду.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги скарги.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що позивачі мають право на приватизацію квартири, а відмова виконавчого комітету Чортківської міської ради у приватизації житла порушує їх конституційні права. Судом констатовано, що відмова відповідача у приватизації спірної квартири позивачами у зв`язку з тим, що у ній, окрім заявників, зареєстровані інші особи, є безпідставною, оскільки ці особи були виселені зі спірного житла згідно судового рішення, яке набрало законної сили, а тому вони є такими, що втратили право користування ним.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим, відповідає обставинам справи, суд апеляційної інстанції повністю погоджується з таким висновком.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 24.11.2020 року, яким задоволено позов Чортківської міської ради та виселено із квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , не оскаржувалось цими особами, набрало законної сили та є підставою для зняття їх з реєстрації у вказаній квартирі.

Відповідачу відомо про вказане судове рішення, оскільки зазначені особи були виселені із АДРЕСА_1 за позовом Чортківської міської ради.

Отже, мотив відмови позивачам у приватизації квартири - недопущення порушення прав інших осіб, які зареєстровані по даній адресі, є надуманим, таким, що суперечить вимогам чинного законодавства, що регулює правовідносини щодо приватизації житла, та порушує права позивачів.

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі відсутні достовірні докази наявності повноважень адвоката Дядика Я.Б. на представництво інтересів позивачів в суді, колегія суддів оцінює критично.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

У матеріалах справи наявні ордери адвоката Дядика Я.Б. на представництво інтересів позивачів в Чортківському районному суді Тернопільської області та в Тернопільському апеляційному суді.

Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування до позовної заяви наслідків, визначених ч. 5 ст. 223 ЦПК України у зв`язку з відсутністю судових повісток про виклик позивачів та їх неявкою в судове засідання, є необгрунтованими, оскільки їх інтереси в суді першої інстанції представляв адвокат Дядик Я.Б., який брав участь в судових засіданнях та отримував судові повістки, тому позивачі в силу вимог ч. 5 ст. 130 ЦПК України були належним чином повідомлені про розгляд справи судом першої інстанції.

Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України, сторона може брати участь у судовому процесі особисто або через представника.

Явка позивачів у судове засідання не визнавалася судом обов`язковою, а тому реалізація ними права на участь у судовому засіданні через представника не може бути підставою для залишення позову без розгляду у зв"язку з неявкою позивачів.

Доводи апеляційної скарги про те, що відмова органу приватизації у передачі квартири у приватну власність позивачів є правомірною, оскільки приватизація житла позивачами порушить права інших осіб на приватизацію житла, є необгрунтованими та у повній мірі були спростовані судом першої інстанції при вирішенні даного спору, тому підстави для їх повторного перегляду апеляційним судом - відсутні.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом необгрунтовано взято до уваги як доказ акт ОСББ "Спасівське" від 20.02.2023 року про те, що спірною квартирою користуються (проживають, зберігають особисті речі, оплачують комунальні послуги) позивачі, оскільки він виданий некомпетентним органом, жодним чином не спростовує обрунтованих висновків суду першої інстанції щодо неправомірної відмови відповідача у приватизації позивачами спірної квартири.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат та стягнення понесених витрат на правничу допомогу, колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступне.

Наявні у справі докази, а саме ордер на надання правничої допомоги позивачам в суді першої інстанції адвокатом Дядиком Я.Б., акти прийому-передачі наданих послуг від 22 жовтня 2023 року та від 8 листопада 2023 року з детальним відображенням наданих адвокатом послуг у відповідності до вимог 137 ЦПК України давали суду першої інстанції обгрунтовані підстави для вирішення питання про стягнення з відповідача в користь позивачів коштів за надану професійну правничу допомогу.

Крім того, у справі наявні договори про надання правничої допомоги, укладені між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвокатом Дядиком Я.Б.

Будь - яких заперечень щодо неспівмірності стягнутих судом коштів за надану професійну правничу допомогу апеляційна скарга не містить, а також не вбачається з матеріалів справи, що відповідачем заявлялось у суді першої інстанції клопотання відповідно до вимог ч.ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Тому посилання в апеляційній скарзі на відсутність доказів про оплату позивачами адвокату Дядику Я.Б. коштів за надану професійну правничу допомогу в суді першої інстанції не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення у вказаній частині.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, суттєвими не являються і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERS v. UKRAINE, № 4909/04,§ 58,ЄСПЛ, від 10лютого 2010року).

Відповідно до вимог ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у апеляційній скарзі доводами не вбачає.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Чортківської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 05 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 12 квітня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Гірський Б.О.

Костів О.З.