Справа №278/4869/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м.Житомира Лєдньов Д.М. розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАНД», за участю третьої особи - приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименка Романа Васильовича, приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис № 38229 від 08.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 781,64 грн.

Позивач зауважує, що порядок вчинення нотаріальних дій врегульовується положеннями Закону України «Про нотаріат», іншими підзаконними нормативними актами, в тому числі Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 року.

Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», відповідно до якої встановлювалась можливість здійснювати стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

На думку позивача, така обставина дає дійти висновку про те, що вчинений виконавчий напис для стягнення боргу з позивача базувався на правочині, що не передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів, оскільки на момент його вчення зміни до переліку, якими було запроваджено можливість вчинення виконавчих написів по стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних правовідносин, були визнані нечинними судовим рішенням.

Вказуючи одночасно на те, що нотаріусом не встановлено безспірність суми заборгованості, не перевірено направлення боржнику письмових вимог, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №38229, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованості в розмірі 13 781,64 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 669,00 грн.

Ухвалою суду від 25.10.2023 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників.

Судом встановлено наступні обставини.

Виданим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. виконавчим написом від 08.09.2020 року, зареєстрованим в реєстрі за № 38229, запропоновано стягнути з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінгансова компанія «Аланд» суму заборгованості за договором кредиту в загальному розмірі 13 781,64 грн.

Вказане підтверджується змістом постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.07.2021 року по справі 240/5717/21.

Відповідно до ст.ст. 87-88 закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Пунктом 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, визначено, що для одержання виконавчого напису за кредитними договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Вказаний пункт внесено в зміст переліку документів на підставі п.2 «Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 р. № 662. («Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»)

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України N 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

За таких обставин, суд погоджується з твердженням позивача з приводу неможливості застосування нотаріусом пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в редакції, що визначали перелік документів у стягненні заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин.

З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року.

Для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених позивачем вимог, суд виходить з передбачених положеннями ст. 2 ЦПК України принципів цивільного судочинства, що полягають, зокрема, у змагальності сторін , диспозитивності.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження укладення кредитного договору з його нотаріальним посвідченням.

Надаючи оцінку всім доказам у взаємному зв`язку, суд приходить до висновку, що наведені позивачем обставини в обгрунтування заявлених вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є достатніми для визнання таких вимог виправданими, а тому, з огляду на вищезазначені порушення, допущені при вчиненні виконавчого напису, яким суд вважав необхідним надати оцінку у їх повній сукупності, позов у відповідній частині підлягає до задоволення.

При цьому суд відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, заявлених позивачем в сумі 669,0 грн.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.3 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються, у тому числі, зі стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого проведення можуть здійснюватись приватним виконавцем за рахунок власних коштів.

Так, позивач, який наділений правом на вибір процесуальної участі інших осіб в залежності від прояву у спірних правовідносинах, характеру взаємодії та наслідків, визначаючи статус учасників у справі фактично не пред`явив позовних вимог до приватного виконавця як відповідача у справі. Крім того, поданими доказами не підтверджується фактичне стягнення з позивача на користь приватного виконавця грошової суми в розмірі 669,00 грн.

На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача витрати з оплати судового збору в сумі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 258-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 38229, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. від 08.09.2020 року, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (, адреса місцезнаходження: 01033, м. Київ, вул. Саксаганського, 14, офіс 301) заборгованості на загальну суму 13 781,64 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1073,60 грн.

У задоволені інших вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Д.М. Лєдньов