П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 березня 2024року м. Київ

Справа №363/5328/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/5746/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області постановлену під головуванням судді Чіркова Г.Є., 28 вересня 2023 року в м. Вишгород, у справі за заявою Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 про оголошення фізичної особи загиблою під час захисту Батьківщини,

В С Т А Н О В И В

У вересні 2023 року заявник Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи загиблою під час захисту Батьківщини.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року заяву Військової частини НОМЕР_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Вишгородський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_1 про оголошення фізичної особи загиблою під час захисту Батьківщини - повернуто заявнику.

Ухвала суду мотивована тим, що із вказаною заявою про встановлення в ній фактів, що мають юридичне значення можуть звернутись тільки фізичні особи - близькі родичі загиблого, оскільки встановлення даного факту спрямоване на виникнення та реалізацію особистих та майнових прав фізичних осіб як членів сім' ї загиблого військовослужбовця, а Військова частина не наділена процесуальною дієздатністю діяти в інтересах таких фізичних осіб.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням заявник, представником подано апеляційну скаргу, так як вважає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права. Представник заявника вказує на те, що відповідно до п.7 Указу Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» військова служба закінчується у разі звільнення військовослужбовця з військової служби в запас або у відставку, загибелі (смерті), визнання судом безвісті відсутнім або оголошення померлим.

Відповідно до п. 15 Розділу І Наказу Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року №280 «Про затвердження Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України» виключення із списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: осіб, визнаних у встановленому законом порядку безвісти зниклим або оголошення померлими - з дня набрання законної сили рішенням суду.

Вказує, що оголошення солдата ОСОБА_3 загиблим під час захисту Батьківщини за рішенням суду є першочерговим документом, який слугуватиме підставою для видання наказу командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України відповідно до процедури, визначеної керівними документами. Звертає увагу, що після оголошення солдата ОСОБА_3 загиблим під час захисту Батьківщини за рішенням суду, Військова частина зможе подати клопотання до старшого начальника про його виключення із списків особового складу Збройних Сил України. Після виключення солдата ОСОБА_3 із списків особового складу ЗСУ, Військова частина НОМЕР_1 матиме змогу укомплектовувати військову частину іншим військовослужбовцем і, таким чином підтримувати бойову готовність підрозділу, що вкрай необхідно для належного виконання бойових завдань Військовою частиною НОМЕР_1 .

На підставі викладеного, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким оголосити ОСОБА_3 таким, що загинув під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу, заінтересована особа ОСОБА_1 вказує, що підставою для звернення Військової частини НОМЕР_1 із вказаною заявою є необхідність виключення її загиблого чоловіка, ОСОБА_3 зі списків Військової частини з метою припинення нарахувань грошового забезпечення, додаткових платежів та передачі матеріалів до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки.

Вказує, що питання виключення її чоловіка зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 може бути вирішене лише на підставі відповідного рішення суду про оголошення його загиблим при захисті Батьківщини.

Таким чином, вважає, що Військова частина НОМЕР_1 є належною особою, яка має право звернутись до суду із вказаною заявою.

На підставі викладеного, просить апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити нове рішення, яким оголосити ОСОБА_3 таким, що загинув під час захисту Батьківщини ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У відзиві на апеляційну скаргу, заінтересована особа ОСОБА_2 також вказує на те, що підставою для звернення Військової частини НОМЕР_1 із вказаною заявою є необхідність виключення його загиблого батька ОСОБА_3 із списків Військової частини з метою припинення нарахувань грошового забезпечення, додаткових платежів та передачі матеріалів до відповідного центру комплектування та соціальної підтримки.

Просить апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити нове рішення, яким оголосити ОСОБА_3 таким, що загинув під час захисту Батьківщини 01 червня 2022 року

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, колегія суддів виходить з такого.

З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2023 року Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про оголошення фізичної особи загиблою під час захисту Батьківщини, в якій просили:

§ оголосити таким, що загинув під час захисту Батьківщини громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Вишгородським РВГУ МВС України в Київській області 04 грудня 1997 року, РНОКПП НОМЕР_3 ;

§ датою загибелі ОСОБА_3 вважати 01 червня 2022 року;

§ встановити, що громадянин ОСОБА_3 загинув в районі н.п. Миколаївка-Ниркове-Врубівка Луганської області під час здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України;

§ звільнити заявника від сплати судового збору відповідно до п.21 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Заява обґрунтована тим, що факт загибелі солдата ОСОБА_3 за вказаних обставин підтверджено результатами службового розслідування, коли тіло загиблого з тимчасово окупованої території України евакуювати неможливо, як і неможливо оформити лікарське свідоцтво про смерть. Відтак встановлення цього факту можливе лише в судовому порядку, оскільки законодавцем іншого позасудового способу для цього не визначено. Зазначене заявникові необхідно для виключення військовослужбовця зі списків особового складу ЗСУ, а тому посилаючись на положення ст. 306 ЦПК України, представник просить встановити факт оголошення фізичної особи загиблою.

Судом першої інстанції заява повернута заявнику з посиланням на те, що із вказаною заявою можуть звернутись тільки фізичні особи - близькі родичі загиблого, оскільки встановлення даного факту спрямоване на виникнення та реалізацію особистих та майнових прав фізичних осіб як членів сім'ї загиблого військовослужбовця, а Військова частина не наділена процесуальною дієздатністю діяти в інтересах таких фізичних осіб.

В силу ч.ч.1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Положеннями ст. 46 ЦПК України визначено поняття цивільної процесуальної правоздатності, згідно з яким здатність мати цивільні процесуальні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.

Положеннями ст. 47 ЦПК України визначено поняття цивільної процесуальної дієздатності, згідно з яким здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Положеннями ч. 1 ст. 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

В порядку п.п.3,5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про: визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з положеннями ч.ч.1-3 ст. 295 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Положеннями ст.317 ЦПК України визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

В абзаці 2 ч.1 цієї статті визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

В абзаці 7 ч.3 ст.27 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вказано, що загиблий (померлий) військовослужбовець виключається із списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) з наступного після загибелі (смерті) дня, військовослужбовець, визнаний у встановленому законом порядку безвісно відсутнім або оголошений померлим, - з дня набрання законної сили рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян.

У Постанові Верховного суду від 06 грудня 2023 року у справі №295/4812/23 вказано на те, що, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20.

З наведених обставин справи вбачається, що Військова частина НОМЕР_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою про оголошення фізичної особи загиблою під час захисту Батьківщини.

За відкритими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Військова частина НОМЕР_1 зареєстрована як юридична особа та має код ЄДПОУ 26629741.

А отже виходячи з положень ЦПК України вказана Військова частина має цивільну процесуальну право- та діє- здатність і може виступати заявником у цивільних справах, зокрема, в порядку окремого провадження.

Положеннями ст. 306 ЦПК України, на яку посилався заявник, визначені вимоги до заяви про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Однак вказана норма процесуального закону не визначає суб`єкта звернення із такою заявою. А отже діє загальне правило, за яким із такою заявою може звернутись особа, зокрема, юридична особа, права і інтереси якої, за її твердженням, є порушеними, невизнаними чи оспорюваними.

Положеннями ст.317 ЦПК України визначені особливості провадження, зокрема, у справах про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний стан. І вказана норма визначає, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний стан, може бути подана як членами сім`ї померлого, так і іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси).

На підставі викладеного колегія суддів апеляційного суду вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що із вказаною заявою можуть звернутись тільки фізичні особи - близькі родичі загиблого. До того ж Військова частина не обґрунтовувала свою заяву порушенням прав інших осіб, вказано виключно на встановлення факту для власних цілей. А отже і посилання суду першої інстанції на те, що Військова частина не наділена процесуальною дієздатністю діяти в інтересах фізичних осіб - близьких родичів загиблого є безпідставним.

Колегія суддів звертає увагу, що застосування правової позиції Верховного Суду наведеній у Постанові Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 490/6057/19 є помилковим, оскільки вона не є релевантною, оскільки предметом розгляду суду касаційної інстанції була справа за заявою особи, яка була членом загиблого військовослужбовця і обґрунтовувала свої вимоги тим, що вона має на меті визначити статус її чоловіка як жертви міжнародного збройного конфлікту, тобто як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03 липня 1954 року.

В справі, що є предметом даного розгляду, заявником виступає Військова частина, яка звертається з метою встановлення факту загибелі військовослужбовця для власних цілей, а саме необхідністю виключення його із списків Військової частини. А отже суду, на підставі Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», Інструкції з організації обліку особового складу в системі Міністерства оборони України, затверджена Наказом Міністерства оборони України від 15 вересня 2022 року № 280 та інших нормативно правових актів, слід було перевірити, чи залежить від встановлення даного факту зміна чи припинення прав та інтересів заявника, і чи не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Враховуючи вищевикладене, ухвала суду першої інстанції не може вважатися законною і обґрунтованою.

За наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що повертаючи заяву, суд першої інстанції порушив норми процесуального права, чим фактично позбавив заявника права на доступ до правосуддя.

Відповідно до пунктів 3, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини, що мають значення для вирішення питання про відкриття провадження, порушено норми процесуального права, тому відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 374, п.п. 1, 4 ч.1. ст. 379 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, а враховуючи, що ця ухвала перешкоджає подальшому розгляду, справа підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 28 вересня 2023 року - скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: М.В. Мережко

Н.В. Поліщук