Провадження № 2/344/733/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Татарінової О.А.,

секретаря Кондратів Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Івано-Франківську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна, посилаючись на те, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно. У цій квартирі позивач зареєстрований та постійно проживає. Законний представник позивача ОСОБА_2 , випадково дізналася з інформаційної довідки №329607873 від 19.04.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що на зазначену квартиру АДРЕСА_1 існує обтяження у вигляді арешту нерухомого майна, який накладено постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 7524657, 29.05.2009 державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ, реєстраційний номер обтяження: 8758623, що зареєстрований 29.05.2009 року 09:22:46 реєстратором Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України. На адвокатський запит від 14.07.2023 вих.№1-КГ про надання інформації та підтверджуючих документів щодо підстави накладення арешту на нерухоме майно ОСОБА_1 та наявності підстав для зняття арешту з цього майна Івано-Франківський відділ ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції повідомив наступне.

Згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Івано-Франківському відділі ДВС перебували наступні провадження: виконавче провадження №7523551 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінченнявиконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7523761 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7523984 01.05.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №7524207 - 29.06.2011 р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №7524425 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7524657 01.09.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №7524892 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7525296 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7525520, 02.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7525848 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7526058 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №7526349 29.06.2011 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з направленням виконавчого документа за належністю; виконавче провадження №11628439 24.07.2009 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №29398770 28.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №30027305 08.12.2011 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №34276059 28.11.2013 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу; виконавче провадження №50553678 - 04.08.2016 державним виконавцем винесено постановупро закінчення виконавчого провадженняу зв`язку із скасуванням рішення, яке підлягало виконанню.

Івано-Франківський відділ ДВС повідомляє, що згідно Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями зберігання виконавчих проваджень, переданих до архіву органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, становить три роки, крім виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить1 рік. При цьому, інформує, що згідно ч.4 ст.59 Закону України про виконавче провадження» арешт з майна (коштів) знімається у разі надходження на рахунок органу ДВС, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (в тому числі від реалізації майна боржника) необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів накладених на боржника.

Відповідач пропонує сплатити загальну суму заборгованості перед стягувачами 45497,18 грн, виконавчого збору у сумі 4549,71 грн. та витрат на проведення виконавчих дій у сумі 2873 грн.

17.07.2023 до Івано-Франківського відділу ДВС звернулася ОСОБА_2 , як законний представник ОСОБА_1 , із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1 .

26.07.2023 Івано-Франківським відділом ДВС надано відповідь на дану заяву, якою повідомлено, що виконавче провадження №7524657 з виконання виконавчого листа №1-40 від 13.11.2027 виданого Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 1100 грн, перебувало у них на виконанні, було повернуто виконавчий документ стягувачу, згідно п.2 ч.1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження» ще 01.09.2009 року та виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання його в архіві.

Також Відповідач посилається на ч.4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження», якою визначено чіткий перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна боржника або його частини серед яких відсутні підстави для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 . Тому, арешт майна може бути знятий тільки за рішенням суду.

Позивачем зазначається, що виконавче провадження №7524657, на підставі якого було накладено арешт на майно Позивача, було закінчено державним виконавцем ще 01.09.2009 на підставі постанови про повернення виконавчого документа стягувачу і відсутні дані щодо повторного звернення стягувача до Державної виконавчої служби чи приватного виконавця про повторне відкриття виконавчого провадження, що свідчить про відсутність боргу Позивача перед стягувачем; щодо усіх виконавчих проваджень, де позивач виступав боржником, державним виконавцем було прийнято постанови про закінчення виконавчого провадження або про повернення виконавчих документів стягувачам і відсутні дані щодо повторних звернень стягувачів до Державної виконавчої служби чи приватних виконавців про повторне відкриття виконавчого провадження, що свідчить про відсутність боргу Позивача перед стягувачами; усі виконавчі провадження щодо позивача були знищені у зв`язку із закінченням строку зберігання їх в архіві, що свідчить про відсутність виконавчих проваджень щодо Позивача на сьогоднішній день, а відповідно і те, що він не являється боржником; тривалість існування обтяження у вигляді арешту майна Позивача становить більше тринадцяти років, що перевищує будь-які розумні строки і є надмірним втручанням у право власності позивача.

Враховуючи наведене просить суд зняти арешт з квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер обтяження: 8758623, що зареєстрований 29.05.2009 09:22:46 реєстратором Івано-Франківська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП № 7524657, 29.05.2009 державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, у встановлений судом в ухвалі строк відзив на позов не подав.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

03.10.2003 року Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5).

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, в розмірі частки 1/1 належить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Івано-Франківського ОБТІ (а.с.6)

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.04.2023 року встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності, в розмірі частки 1/1 належить однокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 , (реєстраційний номер 3155708).

Із зазначеної довідки також встановлено, що на підставі постанови державного виконавця ВДВС Івано-Франківського МУЮ Липінського С.Р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.05.2009 року у ВП №7524657, накладено арешт нерухомого майна, а саме на квартиру, за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.7).

17.07.2023 року законний представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 зверталася до ВДВС Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) із заявою про зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме з квартири АДРЕСА_1 (а.с.10).

Згідно відповіді начальника Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківському області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пахоліка Р. від 24.07.2023 №25730/В-25 на запит ОСОБА_5 вбачається, що згідно даних автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у Івано-Франківському відділі державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебували виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості, зокрема: виконавче провадження №7524657 з виконання виконавчого листа №1-40 від 13.11.2007 року, виданого Івано-Франківським міським судом про: стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 1100 грн. 01.09.2009р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу (а.с.12-13).

З відповіді начальника Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківському області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пахоліка Р. від 26.07.2023/130692 на запит ОСОБА_2 вбачається, що на виконанні Івано-Франківському відділі державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження №7524657 з виконання виконавчого листа №1-40 від 13.11.2007 року виданого Івано-Франківським міським судом, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 - 1100 грн. 01.09.2009р. державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, згідно п.2 ч.1 статті 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Дане виконавче провадження знищено у зв`язку з закінченням строку зберігання його в архіві. Також ОСОБА_2 повідомлено, що арешт може бути знятий за рішенням суду. Також повідомили про відсутність підстав для зняття арешту з нерухомого майна ОСОБА_1 належного йому на праві власності (а.с.11).

Законодавець у частині 1статті 16 ЦК встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною другою статті 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згадані вище способи захисту мають універсальний характер, вони можуть застосовуватись до всіх чи більшості відповідних суб`єктивних прав. Разом з тим зазначений перелік способів захисту цивільних прав чи інтересів не є вичерпним.

Згідно із статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 1 та п.6ч.2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

Частинами 1 та 3 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Підстави зняття арешту з майна у виконавчому провадженні визначено статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин 4 та 5 статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (частина 1 статті 60 Закону України «Про виконавче провадження»).

Виходячи з системного тлумачення статей 16, статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» і роз`яснень пункту 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.

Таким чином, арешт майна, який не пов`язаний зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби, слід розглядати за правилами розділу VII ЦПК України .

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 26 вересня 2019 року у справі № 607/3894/17, від 15 травня 2019 рокуу справі№ 335/12353/17-ц.

Звертаючись до суду із вказаним позовом, ОСОБА_1 обґрунтував свої вимоги тим, що накладення арешту на майно порушує його права, як власника, захист якого передбачено ст. 41 Конституції України, статтями 316-319, 321, 391 ЦК України.

Однак, за змістом поданої позовної заяви між сторонами немає спору про право власності (користування) на майно, на яке накладено арешт, і таке право позивача ніким не оспорюється, а тому заява ОСОБА_1 про зняття арешту повинна розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК (Судовий контроль за виконанням судових рішень).

Так, згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Разом з тим, відповідно до ст.14 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових, та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Частина 1 ст.48 ЦПК України визначає, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідачем є особа, на яку вказує позивач як на порушника своїх прав.

На відміну від позивача відповідач - це особа, яка, на думку позивача або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Виходячи з аналізу вищевказаних норм, Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції не може бути відповідачем у цій справі, оскільки його дії (бездіяльність) можуть бути оскаржені лише стороною виконавчого провадження і повинні розглядатися судом в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Отже, підстави для задоволення позовних вимог відсутні у зв`язку з пред`явленням їх до неналежного відповідача. Позивачем не надано належних та допустимих доказів порушення, невизнання чи оспорення її прав та інтересів саме відповідачем Івано-Франківським відділом державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції.

На підставі наведеного, керуючись ст. 12, 13, 41, 44, 48, 51, 247, 259, 263-265, 268, 273 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зняття арешту з нерухомого майна відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Татарінова О.А.

Повний текст рішення складено 15 січня 2023 року