КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження № 22-ц/824/2953/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Борисової О.В., Рейнарт І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» - Миц Ірини Володимирівни на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року в складі судді Журибеди О.М.,

встановив:

12.10.2022 Приватне акціонерне товариство «Страхова Група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземних транспортних засобів №FO-00505300 ( надалі - договір добровільного страхування), предметом якого є страхування транспортного засобу Kіа Cerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13.10.2019 приблизно о 01 год. 17 хв. на Харківській площі (2-й з`їзд) у сторону вул. Колекторна в м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю застрахованого транспортного засобу Kia Сerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу SsangYong, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року (справа №753/20271/19) відповідача визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Kia Сerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Враховуючи наявність договору добровільного страхування, водій пошкодженого транспортного засобу Kia Сerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , звернувся до позивача з поясненнями щодо ДТП та заявою на виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Kia Сerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду та ремонту калькуляцію №19660_51, відповідно до якої вартість ремонту вказаного автомобіля складає 33 225, 59 грн.

Відповідно до страхового акту №03384/51/919 сума страхового відшкодування становить 10 984, 29 грн, з якої 9 072, 76 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, а 1 911, 53 грн було виплачено, що підтверджується платіжним дорученням №56164 від 24.10.2019 року, загалом фактичні витрати позивача склали 10 984,29 грн.

Посилаючись на вказані обставини позивач просив стягнути з відповідача на скою користь 10 984, 29 грн матеріальної шкоди в порядку регресу (суброгації).

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року в задоволенні вказаного позову відмовлено.

05.05.2023 представник ПрАТ «СГ «ТАС» - Миц І. В. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача 10 984,29 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Також просить відшкодувати судові витрати по справі.

Свої доводи обґрунтовує тим, що позивач не звертався до МТСБУ з приводу вирішення питання про відшкодування позивачу виплаченого страхового відшкодування, адже МТСБУ не відшкодовує шкоду страховим компаніям в порядку суброгації, оскільки ПрАТ «СГ «ТАС» не є потерпілою стороною, а до неї перейшло право вимоги до винної особи, яка відповідальна за заподіяний збиток, шкоду у зв`язку з виплатою страхового відшкодування за договором майнового страхування.

Отже, суд допустив порушення норм матеріального права, не застосував ст. 27 Закону України "Про страхування", ст. 993 ЦК України , не врахував норму статті 1, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також неповно з`ясував всі обставини справи.

Правом надання відзиву на апеляційну скаргу відповідач не скористався.

Відповідно до положень частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2019 між ПрАТ «СГ «ТАС» та ОСОБА_2 укладено договір добровільного страхування, застрахований об`єктом по якому є транспортний засіб Kia Сerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

13.10.2019 сталася ДТП за участю застрахованого транспортного засобу Kia Сerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та транспортного засобу SsangYong, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

17.10.2019 року ОСОБА_2 звернулась із заявою до ПрАТ «СГ «ТАС» про виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Kia Сerato, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було проведено його огляд, про що складено акт огляду (дефектну відомість) та ремонтну калькуляцію №19660_51 від 16.10.2019, відповідно до якої вартість ремонту зазначеного транспортного засобу складає 33 225, 59 грн.

22.10.2019 позивач склав страховий акт № 03384/51/919 та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування становить 10 984, 29 грн, з якої: 9 072, 76 грн зараховано до суми несплачених страхових платежів страхувальника, 1 911, 53 грн суми належить до виплати.

Суму страхового відшкодування в розмірі 1 1911,53 грн була виплачена ПрАТ «СГ «ТАС» згідно з платіжним дорученням № 56164 від 24.10.2019 .

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що на час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_1 не була застрахована. За таких умов позивач мав звертатися з відповідними вимогами спочатку до Моторного (транспортного) страхового бюро України, а у разі недостатності відшкодування - безпосередньо до ОСОБА_1 , як винної особи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з таких підстав.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України).

Страхувальник вносить страховику згідно з договором страхування певну плату, яка називається страховим платежем (страховим внеском, страховою премією) (частина перша статті 10 Закону України «Про страхування»).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

З огляду на вказане, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 4 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц) дійшла висновку про те, що стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілої страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі ( ст.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до п.21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.

Згідно з абз.2 п.п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виключний перелік регламентних виплат, що здійснюються МТСБУ передбачено ст.ст. 41, 42 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У вказаних нормах визначено, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, передбачених цим Законом.

Судом встановлено, що станом на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу SsangYong, реєстраційний номер НОМЕР_2 , застрахована не була.

У п.п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону (п.п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач, як особа до якої перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні, повинен був звернутися з вимогою про відшкодування шкоди до МТСБУ, зважаючи на ту обставину, що заподіяння шкоди відбулось транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Доводи апеляційної скарги про те, що МТСБУ не відшкодовує шкоду страховим компаніям в порядку суброгації не ґрунтуються на законі.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» - Миц Ірини Володимирівни залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 01 грудня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя - доповідач: Г. М. Кирилюк

Судді: О.В. Борисова

І. М. Рейнарт