РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ

В червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ту обставину, що йому відповідно до договору дарування від 20.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за №3-576, належить на праві власності частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Інша частки вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами належить на праві власності ОСОБА_2 , на підставі дублікату договору дарування будинку, виданого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою Волинської області 15.05.2006 за реєстром №2-729, яке зареєстровано в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 07.08.2006 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 17 в книзі 1.

Вказує, що відповідно до договору про порядок володіння та користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами між учасниками спільної часткової власності від 16 жовтня 2006 року у володіння та користування позивача перейшли наступні приміщення: 1-4 кімната, площею 12,3 м.кв.; 1-5 кімната, площею 17,0 м.кв.; 1-7 кімната, площею 14,3 м.кв.; 1-6 кухня, площею 8,3 м.кв, загальною площею приміщень 51,9 м.кв.; господарські будівлі та споруди: 2/3 частини хліва - В-1; б хлів-прибудова; Ж-1 хлів; Д-1 гараж (в спільному користуванні із ОСОБА_2 ); №3 (був. К) колодязь (в спільному користуванні із ОСОБА_2 ); Г вбиральня (в спільному користуванні із ОСОБА_2 ); 1-2 огорожа (в спільному користуванні із ОСОБА_2 ), що становить частки. У володіння та користування відповідачки перейшли наступні приміщення: 1-8 кімната, площею 15,2 м.кв.; 1-9 кімната, площею 17,3 м.кв.; 1-10 кімната, площею 12,4 м.кв.; 1-1 коридор, площею 4,2 м.кв.; 1-2 коридор, площею 5,6 м.кв., 1-3 кухня, площею 7,9 м.кв, загальною площею приміщень 62,6 м.кв.; а3 сходи; а2 погріб під частиною будівлі; господарські будівлі та споруди : 1/3 частини хліва - В1; Б1 хлів-літня кухня; Д-1 гараж (в спільному користуванні із ОСОБА_1 ), №3 (був. К) колодязь (в спільному користуванні із ОСОБА_1 ); Г вбиральня (в спільному користуванні із ОСОБА_1 ), що становить частки. Даний будинок облаштований двома окремими входами.

Зазначає, що на даний час він як співвласник даного будинку з господарськими будівлями та спорудами не може розпоряджатись будинком вільно та на власний розсуд, не може приватизувати у встановленому законом порядку земельну ділянку, для обслуговування належної йому частки у вказаному будинковолодінні, оскільки вказане нерухоме майно перебуває у спільній частковій власності без виділу його частки в натурі і не припинено право спільної часткової власності. Вказані обставини змушують позивача звернутися до суду для захисту свої прав та інтересів.

Зважаючи на викладене, просить виділити в натурі та передати у власність належну йому частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1 , а також припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 1/ 2 частки у вказаному житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Ухвалою суду від 31.07.2023 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі, призначено підготовчий розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2023 року підготовче провадження у справі закрито та цивільну справу призначено до розгляду по суті.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте від представника позивача надійшла заява, в якій він просить розглянути справу за їх відсутністю, задовольнити позовні вимоги повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання також не з`явилася за невідомими суду причинами, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву не подала.

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач не з`явилася в судове засідання, відзиву на позов не подала та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 20.05.1994 року, посвідченого державним нотаріусом Володимир-Волинської державної нотаріальної контори Волинської області, зареєстрованого в реєстрі за №3-576, позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності частки житлового будинку по АДРЕСА_1 .

Інша частки вказаного будинку належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 , на підставі дублікату договору дарування будинку, виданого Володимир-Волинською державною нотаріальною конторою Волинської області 15.05.2006 за реєстром №2-729, яке зареєстровано в КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 07.08.2006 у реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер запису 17 в книзі 1.

Згідно договору про порядок володіння та користування житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами між учасниками спільної часткової власності від 16 жовтня 2006 року, сторони дійшли згоди, що у володіння та користування позивача переходить частина вищевказаного житлового будинку, що складається з: 1-4 кімната, площею 12,3 м.кв.; 1-5 кімната, площею 17,0 м.кв.; 1-7 кімната, площею 14,3 м.кв.; 1-6 кухня, площею 8,3 м.кв, та надвірні будівлі: 2/3 частини хліва - В1; б хлів-прибудова; Ж1 - хлів. У володіння та користування відповідачки переходить частина житлового будинку, що складається з: 1-8 кімната, площею 15,2 м.кв.; 1-9 кімната, площею 17,3 м.кв.; 1-10 кімната, площею 12,4 м.кв.; 1-1 коридор, площею 4,2 м.кв.; 1-2 коридор, площею 5,6 м.кв., 1-3 кухня, площею 7,9 м.кв.; а3 сходи; а2 погріб під частиною будівлі; та надвірні будівлі: 1/3 частини хліва - В1; Б1 хлів-літня кухня. В спільне користування сторін переходять надвірні будівлі: Д1 - гараж; №3 (був. К) колодязь; Г - вбиральня; огорожа - 1-2.

Згідно технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна, житловий будинок по АДРЕСА_1 , складається з двох окремих квартир, які мають спільну стіну та облаштовані самостійними виходами.

Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки виданого ФОП ОСОБА_3 , вартість домоволодіння по АДРЕСА_1 , станом на 29 травня 2023 року становить 100 833,00 грн.

Статтею 41 Конституції України закріплені фундаментальні права особи в сфері приватної власності, згідно якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Право приватної власності є непорушним.

Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян.

Відповідно до положень ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на сласний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Так, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року зі змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, можливий, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце за наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями такого будинку. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також між учасниками спільної сумісної власності. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи. В окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи, і за відсутності згоди власника, що виділяється, зобов`язати решту учасників спільної власності сплатити йому грошову компенсацію за належну частку з обов`язковим наведенням мотивів.

На підставі викладеного, проаналізувавши зібрані і досліджені при розгляді справи докази в їх сукупності, а також враховуючи, що спірний будинок фактично складається з двох ізольованих квартир, порядок користування якими визначений сторонами у договорі від 16.10.2006, позивач має право, як співвласник, на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності, а відповідач у свою чергу, будучі неодноразово повідомлена про час та місце розгляду справи, будь-яких заперечень до суду не представила, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є законним та обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити.

Керуючись ст. ст.319,356,358,364 ЦК України, ст.ст.10, 60, 81, 200,206,265 280, 281, 282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки майна, що є у спільній частковій власності - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 в натурі 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-4 кімната, площею 12,3 м.кв.; 1-5 кімната, площею 17,0 м.кв.; 1-7 кімната, площею 14,3 м.кв.; 1-6 кухня, площею 8,3 м.кв, загальною площею приміщень 51,9 м.кв., та надвірних будівель: 2/3 частини хліва - В1; б - хлів-прибудова; Ж1 - хлів.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на частки в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на виділене майно, а саме на частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з: 1-4 кімната, площею 12,3 м.кв.; 1-5 кімната, площею 17,0 м.кв.; 1-7 кімната, площею 14,3 м.кв.; 1-6 кухня, площею 8,3 м.кв, загальною площею приміщень 51,9 м.кв., та надвірних будівель: 2/3 частини хліва - В1; б - хлів-прибудова; Ж1 - хлів.

Надвірні будівлі: гараж - Д1, колодязь -К, вбиральню - Г, огорожу - 1-2, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , залишити в загальному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , проживає: АДРЕСА_2 .

Головуючий: А.М. Лутай