Справа № 482/2422/23
Номер провадження 2/482/323/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Сергієнко С.А., за участю секретаря Шведової Я.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Нова Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, від імені та в інтересах якої на підставі договору діє адвокат Дмитренко І.М., звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок та земельні ділянки, одна з яких площею 0,0483 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга площею 0,1054 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: АДРЕСА_1 .

У своїх вимогах позивач посилається на те, що 18 грудня 2009 року вона придбала у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 житловий будинок з усіма господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1 та земельні ділянки, одна з яких площею 0,0483 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга площею 0,1054 га для ведення особистого підсобного господарства за вищевказаною адресою.

Позивач сплатила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 90000 гривень, що становить повну вартість зазначених об`єктів нерухомості, про що склали відповідну розписку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_2 передали позивачу ключі від будинку та правовстановлюючі документи на нерухоме майно і вона почала проживати у вказаному будинку, обробляти земельні ділянки, проводити ремонт, оплачувати комунальні послуги, де і проживає по теперішній час. При купівлі будинку сторони домовились оформити договір купівлі-продажу нотаріально.

ІНФОРМАЦІЯ_1 один із співвласників нерухомого майна ОСОБА_3 померла, спадкоємцем після неї є її син, відповідач по справі.

Позивач неодноразово зверталася до відповідача з приводу нотаріального оформлення будинку та земельних ділянок, але останній відмовлявся у зв`язку з тим, що для цього йому потрібно було б спочатку оформити спадкові права, дя чого витратити багато часу та коштів.

З посиланням на те, що зі свого боку позивач виконав всі умови договору, передавши ОСОБА_3 та ОСОБА_2 грошові кошти та отримавши у власність житловий будинок та земельні ділянки, проте ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла, у зв`язку з чим позивач безповоротно втратила можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 220 ЦК України, позивач просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу від 18.12.2009 року, укладений між нею та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок та земельні ділянки.

У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнав повністю, просить суд провести розгляд справи у його відсутності.

На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України, судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у зв`язку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були співласвласником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельних ділянок, одна з яких площею 0,0483 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга площею 0,1054 га для ведення особистого підсобного господарства за цією ж адресою, що підтверджено дослідженими судом письмовими доказами.

Згідно розписки від 18 грудня 2009 року, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали від позивача грошові кошти в сумі 90 000 (п`ятдесят тисяч) гривень за вищевказаний житловий будинок та земельні ділянки за вищевказаною адресою.

Як встановлено судом, один з продавців за вищевказаним договором купівлі продажу - ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадщину після її смерті прийняв син, відповідач по справі, інші спадкоємці ОСОБА_3 відмовилися від своєї частки у спадщині на користь ОСОБА_2 , що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру Новоодеської державної нотаріальної контори № 74875344 від 24.11.2023 року, матеріалами спадкової справи №51/2020 на майно спадкодавця ОСОБА_3 .

Накладення будь-яких видів обтяжень на вищевказану нерухомість судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбаченими п.4 ст. 203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Статтею 657 ЦК України встановлено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року № 9 роз`яснив, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст. ст. 210, 640 ЦК України пов`язується з їх державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов`язків для сторін.

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відповідно до якого частину третю статті 640 ЦК України викладено в новій редакції, згідно з якою договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним із дня такого посвідчення, а з частини другої статті 657 ЦК України виключено слова «та державної реєстрації».

Таким чином, положення статті 220 ЦК України, можливі до застосування за умови укладення таких правочинів після набрання чинності вищезазначеного Закону.

Отже, після вказаної дати, договір купівлі-продажу нерухомості, в силу ст. 657 ЦК України підлягав лише нотаріальному посвідченню, тому може бути визнаний судом дійсним на підставі ч. 2 ст. 220 ЦК України.

Однією з умов застосування ч. 2 ст. 220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядкує встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.

Статтею 334 ч.3 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Приймаючи до уваги те, що при укладенні договору було домовлено про усі істотні умови договору, відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку проте що позов підлягає задоволенню..

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, з урахуванням наявного в позові клопотання позивача про покладення на неї судових витрат, витрати, пов`язані з розглядом справи у вигляді судового збору у сумі 1075,00 грн., ухвалює покласти на позивача, за його клопотанням про це.

Керуючись ст. ст. 12, 76, 141, 259, 264, 265, 273, 285 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу від 18 грудня 2009 р., укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , за яким ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_3 і ОСОБА_2 житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами та земельні ділянки, одна з яких площею 0,0483 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга площею 0,1054 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та на земельні ділянки, одна з яких площею 0,0483 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарський будівель і споруд, а друга площею 0,1054 га для ведення особистого підсобного господарства по АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя: С.А. Сергієнко