Житомирський апеляційний суд
Справа №279/5645/23 Головуючий у 1-й інст. Волкова Н.Я.
Категорія 53 Доповідач Трояновська Г. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) в м. Житомирі цивільну справу № 279/5645/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Скайлекс" до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2023 року, ухваленого під головуванням судді Волкової Н.Я. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року ТОВ "Юридична компанія "Скайлекс" звернулося до суду із названим позовом та просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 5309, 67 грн. та судові витрати.

В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 19.08.2020 в м. Овруч сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля "DAF" реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля "DAF" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 . Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.10.2020 року у справі за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено штраф. На момент ДТП автомобіль д.н.з. "DAF" НОМЕР_2 був застрахований у ПрАТ СК "Теком" за Договором добровільного страхування наземного транспортного засобу №114-20 Д/Т/ат від 21.04.2020.

ПрАТ СК "Теком" за заявою страхувальника сплатило ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 7981,87 грн, визначеною страховим актом №1074 від 25.09.2020.

Цивільно-правовова відповідальність ОСОБА_1 , як водія транспортного засобу "DAF", д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПАТ НАСК"ОРАНТА" згідно полісу №АО6312159, франшиза 510 грн..

На вимогу ПрАТ СК "Теком" ПАТ "НАСК"ОРАНТА" сплатила суму відшкодованого матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу у розмірі 2672,20 грн.

29.07.2021 ПрАТ СК "Теком" звернулося до ОСОБА_1 з претензією №251/21 щодо відшкодування позивачу суми виплаченого страхового відшкодування в порядку суброгації, а саме різниці між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, яке сплачено ПАТ "НАСК"ОРАНТА" в сумі 5309,67 грн, проте вимоги вказаної претензії відповідачем не виконані.

В подальшому, 04.04.2023 між ПрАТ СК "Теком" та ТОВ "Юридична компанія "Скайлекс" укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ "ЮК"Скайлекс" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по страховому акту №1074 від 25.09.2020, тобто має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1

14.07.2023 ТОВ "ЮК"Скайлекс" на адресу відповідача було направлено претензію, однак не отримало виплати страхового відшкодування.

Виходячи із наведеного, ТОВ "Юридична компанія "Скайлекс", посилаючись на положення ст. 27 Закону України «Про страхування» та ч. 1 ст.ст. 1191, 1192, 1194 ЦК України, просило задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична компанія "Скайлекс" 5309 (п`ять тисяч триста дев`ять) гривень 67 копійок виплаченого ФОП ОСОБА_4 страхового відшкодування відповідно до договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 114-20 Д/Т/АТ та 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) гривні судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Бугайов Д.М., посилаючись на неповне з`ясування обставин по справі, а також порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15 належним відповідачем у справі повинно бути ПрАТ «НАСК «Оранта» як страхувальник відповідача в межах страхового ліміту відповідальності, який становить 50 000 грн. Оскільки розмір завданої відповідачем шкоди не перевищує зазначений страховий ліміт, тому і відшкодовувати в повному обсязі весь розмір завданого збитку зобов`язано ПрАТ «НАСК «Оранта», а не ОСОБА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ Юридична компанія «Скайлекс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що рішення суду є законним та обгрунтованим з викладених у ньому мотивів, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Розглянувши справу в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом першої інстанції, що 9.08.2020 о 11 годині по вул. Вещука,2-А в м. Овруч Житомирської області водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки "DAF FТ 95 XF державний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.13.3 Правил дорожнього руху України, при зустрічному роз`їзді, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем марки " DAF FТ XF 105.460 " державний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався назустріч. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 29.10.2020 у справі за ст.124 КУпАП ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено штраф (а.с. 10).

Автомобіль "DAF" реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що належить ФОП ОСОБА_5 був застрахований на підставі договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 114-20 Д/Т/АТ від 21.04.2020 між ПрАТ СК "ТЕКОМ" та ФОП ОСОБА_4 (власником автомобіля).

20.08.2020 ФОП ОСОБА_4 звернулося до ПрАТ «Теком» із заявами про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.13-14)

Відповідно до страхового акту №1074 від 25.09.2020, акту технічного огляду колісного транспортного засобу, ремонтної калькуляції №121-09-20 ПрАТ "Теком" за заявою страхувальника було сплачено останньому суму страхового відшкодування у розмірі 7981,87 грн.

Відповідно до платіжних доручень №5935 від 07.10.2020 від 01.10.2021 ПрАТ СК "ТЕКОМ" здійснено виплату страхового відшкодування ФОП ОСОБА_4 в сумі 7981,87 грн.

Також судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , власника автомобіля марки "DAF FТ 95 XF державний номер НОМЕР_1 , на дату ДТП була застрахована в АТ «НАСК «Оранта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/6312159 від 21.08.2019 по 21.08.2020. Франшиза за договором становить 510, 00 грн (а.с. 29).

Із листа ПАТ "НАСК "ОРАНТА" від 22.07.2021 №09-02-20/1-04/6620 вбачається, що на рахунок ПрАТ СК "Теком" було проведено виплату страхового відшкодування на підставі Акту виконаних робіт, калькуляції №121-09-20 від 11.09.2020 за мінусом зносу на запасні частини в розмірі 2672,20 грн (платіжне доручення №7406 від 11.02.2021) (а.с. 30).

29.07.2021 ПрАТ СК «Теком» надіслало ОСОБА_1 претензію про сплату матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги № 251/21 від 29.07.2021, посилаючись на те, що оскільки ПАТ «НАСК «Оранта» сплатило суму страхового відшкодування (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу та розміру франшизи) в розмірі 2, 672, 20 грн, тому вказало, що ОСОБА_1 зобов`язаний відшкодувати ПрАТ СК «Теком» різницю між фактичними витратами по Договору страхування та розміром страхового відшкодування, яке сплачено ПАТ «НАСК «Оранта» в сумі 5 309, 67 грн (а.с. 31).

01.09.2021 ОСОБА_1 надіслав ПрАТ СК «Теком» заперечення на претензію №251/21 від 29.07.2021 та вказав, що оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу БАР РТ ХБ 380 д.н.з. НОМЕР_1 на час настання страхового випадку була застрахована у ПАТ НАСК «Оранта», а відповідальність власника транспортного засобу DAF ХР 105 д.н.з. НОМЕР_2 - в ПрАТ СК «Теком», страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, становить 50 000 грн., а заподіяна шкода не перевищує встановленого ліміту, то у даному випадку недовиплачене страхове відшкодування за страховим актом №1074 від 25.09.2020 повинно здійснювати ПАТ НАСК «Оранта» про виплату (а.с. 32-33).

20.09.2021 ПрАТ СК «Теком» повторно надіслало ОСОБА_1 претензію про сплату матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги № 319/21 від 20.09.2021 (а.с. 34).

04.04.2023 між ПрАТ СК "Теком" та ТОВ "Юридична компанія "Скайлекс" укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого, ТОВ "ЮК"Скайлекс" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по страховому акту №1074 від 25.09.2020, тобто має право зворотної вимоги в межах фактичних затрат до ОСОБА_1

14.07.2023 ТОВ Юридична компанія «Скайлекс» надіслало ОСОБА_1 претензію про сплату матеріальної шкоди на праві зворотної вимоги №026/23 від 14.07.2023 в сумі 5 309, 67 грн у строк до 14.08.2023 (а.с. 38).

Оскільки вказані кошти відповідачем не сплачені, ТОВ Юридична компанія «Скайлекс» звернулося до суду за захистом своїх майнових прав.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції взяв до уваги визначений позивачем та відшкодований потерпілій особі розмір збитку та дійшов висновку, що невідшкодована різниця його підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи, що позивач відшкодував шкоду, яка була завдана відповідачем, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позову.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Цивільним Кодексом України передбачено, що зворотня вимога може бути заявлена у вигляді регресу ( стаття 1191 ЦК України) або у вигляді суброгації ( стаття 993 ЦК України).

Зокрема, статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Аналогічне положення міститься у статті 27 Закону України « Про страхування».

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника ( вигодонабувача) до страховика.

Згідно з ст.993 ЦК України та ст.27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц.

Позивач, як страховик потерпілої особи, виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування, здійснив відшкодування завданих збитків.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завданням відповідачем шкоди.

В свою чергу, відносини між відповідачем та його страховиком - АТ «НАСК «Оранта», регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, відповідно до положень статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються втрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №754/5129/15-ц зроблено висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі ( частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»- виходячи з втрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Таким чином, на АТ «НАСК «Оранта» як страховика ОСОБА_1 , з вини якого сталася дорожньо-транспортна пригода, покладено обов`язок відшкодувати витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля марки" DAF FТ XF 105.460" державний номер НОМЕР_2 з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу.

Судом встановлено, що відповідно до страхового акту №1074 від 25.09.2020, акту технічного огляду колісного транспортного засобу, ремонтної калькуляції №121-09-20 ПрАТ "Теком" сума страхового відшкодування склала 7981,87 грн., яка була сплачена ФОП ОСОБА_6 (а.с. 12).

Із листа ПАТ "НАСК "ОРАНТА" від 22.07.2021 №09-02-20/1-04/6620 вбачається, що на рахунок ПрАТ СК "Теком" було проведено виплату страхового відшкодування на підставі Акту виконаних робіт, калькуляції №121-09-20 від 11.09.2020 за мінусом зносу на запасні частини (коефіцієнт зносу становить 70%) в розмірі 2672,20 грн (платіжне доручення №7406 від 11.02.2021) (а.с. 30). Вказана сума відповідачем не спростована.

У справі, що переглядається позивач обґрунтовував заявлений ним розмір різниці між завданими збитками та виплаченою ПрАТ «НАСК «Оранта» сумою страхового відшкодування саме різницею між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу пошкодженого транспортного засобу.

Оскільки сплачені кошти не у повному обсязі покривають суму страхового відшкодування, відповідач зобов`язаний відшкодувати шкоду, яка виходить за межі відповідальності його страховика в силу положень статті 29 вказаного Закону.

Виходячи із наведеного, позивач обгрунтовано ставив вимогу про стягнення з відповідача ОСОБА_1 різниці між відшкодованою сумою та фактичним розміром понесених витрат, що становить 5 309, 67 грн (7 981,87 грн 2 672,20 грн), посилаючись на відповідні норми матеріального права, а тому суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи й правильно застосувавши норми матеріального та процесуального права, дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Висновки суду першої інстанції не суперечать висновкам викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі №755/18006/15-ц, на що міститься посилання в апеляційній скарзі.

Велика Палата Верховного Суду у справі N 755/18006/15-ц (відступивши від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі N 6-2587цс15, відповідно до якого страховик мав право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права) дійшла висновку, що страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, реалізує право вимоги, передбачене статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону N 85/96-ВР, шляхом звернення з позовом саме до страховика, у якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Разом із тим, колегія суддів наголошує, що предметом спору є стягнення частини збитку, як різниці між сумою сплаченою ПрАТ СК «Теком» за договором добровільного страхування (згідно Закону України «Про страхування») та сумою сплаченого страхового відшкодування сплаченого ПрАТ «НАСК «Оранта» за полісом обов`язкового страхування (згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів»).

Страховик відповідача (ПрАТ «НАСК «Оранта») сплатив позивачу в порядку суброгації частину страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в сумі 2 672, 20 грн згідно положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що не призвело до повної компенсації понесених позивачем витрат, таким чином позивач має право вимагати від ОСОБА_1 (винної особи) сплати різниці між компенсованим страховою компанією потерпілій особі фактичним розміром шкоди та розміром сплаченого йому страховиком відповідача страхового відшкодування. При цьому такому праву позивача кореспондує обов`язок відповідача сплатити цю різницю.

Посилання апеляційної скарги представника відповідача на те, що сума відновлювального ремонту (сума страхового відшкодування виплачена позивачем) перебуває в межах ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну, передбаченого договором про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності, а тому ОСОБА_1 не повинен сплачувати різниці суперечить положенням Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, Верховний Суд у постанові від 03 жовтня 2018 року в справі №686/17155/15-ц підтримав правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі №6-691цс15, де зазначено, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). На підставі цього висновку Верховний Суд визначив, що страховик за договором обов`язкового страхування відповідає у межах страхового ліміту за вартість матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу, а винна особа, дії якої спричинили дорожньо-транспортну подію - відповідає за різницю між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та вартістю матеріального збитку.

Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, тому судові витрати пов`язані з розглядом справи (судовий збір та витрати на правничу допомогу) покладаються на скаржника.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними, зокрема, є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в сили вимог закону.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 06 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді