ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 674/1086/23

Провадження № 22-ц/4820/120/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» на заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року (суддя Шафікова Ю.Е.) за позовом Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» (далі АТ «Креді Агріколь Банк») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 20.11.2020 року між сторонами було укладено кредитний договір відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 100000 грн. строком на 72 місяці з 20.11.2020 року по 19.11.2026 року (включно) із процентною винагородою щомісячно в розмірі 15% річних (фіксована процентна ставка), комісійною винагородою за обслуговування кредитної заборгованості - 2,35% на місяць від суми кредиту. Всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті банку.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_1 кошти в сумі 100000 грн.

Однак, відповідач належним чином умов кредитного договору не виконував, у зв`язку з чим позивач направив на адресу відповідача вимогу від 14.11.2022 за вих. № 10451/1414, та в подальшому у зв`язку із невиконанням вказаної вимоги, вимогу від 03.01.2023 за вих. № 10451/37 про дострокове повернення кредиту, процентів, штрафних санкцій у зв`язку із невиконанням умов кредитного договору.

Проте, ОСОБА_1 не виконав вимог банку, отже у АТ «Креді Агріколь Банк» виникло право на дострокове стягнення заборгованості в судовому порядку.

Посилаючись на зазначене, АТ «Креді Агріколь Банк» просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 20.06.2023 в розмірі 139 781,86 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 85139,92 грн., заборгованість за відсотками - 17041,94 грн., заборгованість за комісією 37600 грн., а також витрати по судовому збору.

Заочним рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року позов задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 на корись АТ «Креді Агріколь Банк» заборгованість за кредитним договором №3/4037941 від 20.11.2020 року станом на 20.06.2023 року в розмірі 102 181,86 грн. з яких 85139,92 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 17041,41 Грн. заборгованість по відсоткам та 1962 грн. витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 свої зобов`язання за кредитним договором у повній мірі не виконував, на користь банку підлягає стягненню невиплачена сума тіла кредиту та заборгованість по відсотках за користування кредитними коштами. Оскільки комісія банком нараховується відповідачу за дії, які банк здійснює на власну користь, що супроводжують кредит, та які за законом повинні надаватися безоплатно суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відсутні підстави для задоволення вимог в частині стягнення заборгованості за простроченою комісією в розмірі 37600 грн.

В апеляційній скарзі АТ «Креді Агріколь Банк», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у стягненні комісії в розмірі 37600 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення яким задовольнити вимоги про стягнення комісії в сумі 37600 грн.

В обґрунтування вимог скарги банк зазначав, що положення п.1.3 Кредитного договору, яким сторони визначили обов`язок позичальника сплачувати щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості відповідають нормам спеціального закону, а саме ЗУ «Про споживче кредитування».

Апелянт зазначає, що комісія, яка передбачена п.1.3 Комплексного договору встановлюється за обслуговування кредитної заборгованості, що включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування Позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування Позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів, тощо.

Отже, така інформація надається клієнту на постійній основі у незалежності від наявності його звернення (вимоги) та з більшою періодичністю, аніж це передбачено Законом.

Разом із тим, така інформація стосується: - нагадування про необхідність здійснення щомісячного платежу; - надання інформації через дистанційні системи про стан заборгованості; - інформування клієнта про виникнення простроченого боргу; - консультування клієнта (в т. ч. документальне) щодо можливого погашення боргу, тощо.

Тобто, сплата комісії передбачається за ті послуги, які не надаються позичальнику безоплатно у відповідності до ст.11 Закону України «Про споживче кредитування» та у незалежності від волевиявлення клієнта і з необмеженою періодичністю.

Отже, положення п.1.3 щодо сплати комісії не можуть вважатися нікчемними у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Згідно вимог частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду в частині задоволення позову щодо стягнення з відповідачки заборгованості за тілом кредиту та відсотками апелянтом не оскаржується, тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Судом встановлено, що 20.11.2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір на споживчі потреби №3/4037941.

За умовами п.1.1 вказаного договору банк надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 100 000 грн. строком на 72 місяці з 20.11.2020 року по 19.11.2026 року (включно). Позичальник зобов`язався повертати кредит шляхом сплати щомісячних платежів, визначених графіком платежів по кредиту (додаток № 1 до договору, що є його невід`ємною частиною).

Згідно п.1.3. (п.п.1.3.1, п.п.1.3.2) договору за користування кредитом позичальник сплачує процентну винагороду щомісячно в розмірі 15%, починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення заборгованості за договором; комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,35% в місяць від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. договору. Обслуговування кредитної заборгованості включає моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо.

Пунктом 1.4. договору передбачено, що всі умови щодо надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом, згідно кредитного договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту в АТ «Креді Агріколь Банк» та умовах страхування життя Позичальника, які є невід`ємною частиною кредитного договору та розміщені на офіційному сайті банку.

Згідно платіжної інструкції №34016245-1 від 20.11.2020 року АТ «Креді Агріколь Банк» виконало грошове зобов`язання та перерахувало ОСОБА_1 кошти у розмірі 100 000 грн.

Із виписки по рахунку ОСОБА_1 за період 20.11.2020 року по 20.06.2023 року вбачається, що відповідач отримав та використовував кредитні кошти, проте не погашав кредитну заборгованість в розмірах і у строки, погоджені у графіку платежів по кредиту, який є невід`ємною частиною договору та який власноручно підписав ОСОБА_1 .

У зв`язку з означеними обставинами, 14.11.2022 за №10451/1414 АТ «Креді Агріколь Банк»надіслав відповідачу рекомендований лист з вимогою про сплату існуючої станом на 14.11.2022 заборгованості в сумі 36092,94 грн. протягом 30 днів. Проте, вказана заборгованість погашена не була.

03 січня 2023 за №10451/37 АТ «Креді Агріколь Банк»надіслав ОСОБА_1 рекомендованим листом вимогу про дострокове виконання зобов`язань за комплексним кредитним договором №34016245-1 від 20.11.2020 згідно вимог ч.2 ст.1050 ЦК України.

Згідно з розрахунком заборгованості, станом на 20.06.2023 року, за кредитним договором №3/4037941 у відповідача виникла заборгованість перед банком у розмірі 139 781 грн. 86 коп., що включає: строкову заборгованість за кредитом 67930,16 грн., прострочену заборгованість 17209,76 грн., комісію 2350 грн., нараховані відсотки 1070,90 грн., прострочені відсотки 15971,04 грн., прострочену комісію 35250 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку.

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

У справі, яка переглядається, суд установив, що 20 листопада 2020 року між АТ «Креді Агріколь Банк»та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, умовами якого (пункт 1.3.2 Договору) передбачено обов`язок позичальника щомісячно сплачувати комісію 2,35 %. Додатком №1 до Комплексного договору №3/4037941 від 20.11.2020 року є Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яким передбачено, у тому числі, платежі за додаткові та супутні послуги 2350 грн. щомісячно, комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Необхідність внесення плати за додаткові, супутні послуги банку, пов`язані із комісією за обслуговування кредитної заборгованості, передбачена в розділі 7 «Графік платежів по кредиту, ануїтет (колонка 7.2 графіка). Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості становить 2350 грн. щомісяця, за період з 20.11.2020 року по 20.06.2023 року 37600 грн.

При цьому, банк, зазначивши в кредитному договорі перелік послуг за обслуговування кредитної заборгованості (моніторинг заборгованості, під яким розуміється електронне інформування (нагадування) про здійснення щомісячних платежів по кредиту та процентах, надання інформації щодо стану заборгованості через дистанційні системи обслуговування, інформування позичальника про виникнення простроченої заборгованості, консультування позичальника (як усне так і письмове) щодо погашення заборгованості, своєчасності сплати платежів тощо), не надав доказів реального надання таких послуг, що такі послуги банку відповідач потребував чи замовляв частіше ніж один раз на місяць.

Отже, положення пункту 1.3.2 кредитного договору №3/4037941 від 20.11.2020 року про встановлення комісії за обслуговування кредитного договору в розмірі 2,35% у місяць від суми кредиту, є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Визнання судом нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, оскільки нікчемний правочин є недійсним в силу закону з моменту його укладення.

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21 (провадження № 61-7098св22), від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 (провадження № 61-2223св21), та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 755/9486/21 (провадження № 61-5581св22).

З урахуванням викладеного, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення комісії в розмірі 37600 грн. є правильними.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк» залишити без задоволення.

Заочне рішення Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 02 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк