04.01.2024 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 533/21/24
Провадження № 2-з/533/1/24
УХВАЛА

про забезпечення позову

04 січня 2024 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області у складі головуючої судді Козир В.П., розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову, у якій позивачка просила у порядку забезпечення позову зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коваленко (Сазонової) Олени Миколаївни від 10.11.2021 №16162 про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості в сумі 24 141,68 грн на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал».

Заява обґрунтована тим, що 05 січня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_6 на підставі оспорюваного виконавчого напису.

В рамка виконавчого провадження № НОМЕР_6 приватний виконавець звернув стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. На теперішній час з позивачки стягується 20% від її заробітної плати за місцем роботи в ТОВ «АГРО СТВ», що підтверджується повідомленням приватного виконавця від 28.08.2023 №20368 та довідкою ТОВ «АГРО СТВ» від 08.12.2023 №12/08-1, які позивачка надала суду.

Позивачка зазначала про необхідність застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за оспорюваним виконавчим написом, оскільки у разі задоволення судом позову про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнуті з неї кошти у період розгляду цієї справи з високою вірогідністю не будуть їй повернуті. Така ситуація не може свідчити про можливість ефективного захисту або поновлення її порушених чи оспорюваних прав або інтересів, за захистом яких вона звернулася до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно зі п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Як зазначено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі роз`ясненнями п. 4 цієї Постанови, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволенні позову.

При цьому варто враховувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Згідно зі ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду зі позовом, предметом якого є визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

З повідомлення приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Скрипника В.Л. від 28.08.2023 № 20368 вбачається, що у його провадженні перебуває виконавче провадження № НОМЕР_6 від 05.01.2022 з примусового виконання оспорюваного позивачкою виконавчого напису (а.с. 6-7).

Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРО СТВ» від 08.12.2023 № 12/08-1 (а.с. 8) позивачка ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з даною юридичною особою, починаючи з 25.06.2015 та по дату надання довідки, та займає посаду техніка штучного запліднення.

Приватним виконавцем виконавчого округу Полтавської області Скрипником В.Л. було направлено на адресу ТОВ «АГРО СТВ», на якому працює позивачка, повідомлення приватного виконавця від 28.08.2023 № 20368, з вимогою розпочати з 06.05.2023 відрахування з заробітної плати та інших доходів позивачки на підставі постанови приватного виконавця про звернення стягнення на доходи боржника у виконавчому провадженні № НОМЕР_6.

Відповідно до пп. 5 п. 10-2 розділу ХІІІ Закону України «Про виконавче провадження» забороняється відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально.

Проте, як встановлено судом, на підставі оспорюваного виконавчого напису виконавче провадження вже було відкрито до внесення відповідних заборон у Закон України «Про виконавче провадження» та наразі тривають певні дії з примусового виконання виконавчого напису, що оспорюється позивачкою.

Верховний Суд у постанові від 31.05.2023 у справі № 910/8291/22 зробив висновок, що застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса та встановлення заборони на здійснення виконавчих дій є адекватним та ефективним заходом забезпечення позову (п. 40 постанови), та захід забезпечення позову, який полягає у зупиненні стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в цьому випадку до вирішення спору по суті про відповідність / невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду (п. 38 постанови).

З урахуванням встановлених обставин та беручи до уваги предмет спору і зміст заявлених позовних вимог, суд вважає, що у даному випадку невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису до вирішення справи по суті.

Такий спосіб забезпечення даного позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає, що заяву позивачки про забезпечення позову слід задовольнити та стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити до закінченням судового розгляду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже задоволення заяви позивачки про зупинення стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса є підставою для припинення виконавцем вчинення будь-яких дій щодо його виконання у примусовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву позивачки ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № НОМЕР_6, відкритому на підставі виконавчого напису нотаріуса (реєстровий № 16162), вчиненого 10.11.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною, до закінчення судового розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Козельщинський районний суд Полтавської області протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ; тел.: НОМЕР_2 ).

Представник позивача: адвокат Галушко Сергій Станіславович (адреса: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 ; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; тел.: НОМЕР_4 ).

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (місцезнаходження: вулиця Кудрявський Узвіз, буд. 5-Б, місто Київ, 04053; ідентифікаційний код 36799749; тел.: ; адреса електронної пошти: ).

Третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник Володимир Леонідович (місцезнаходження: вул. Троїцька, буд. 89-А, м.Кременчук, Кременчуцький район, Полтавська область, 39600; адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3 ; тел.: НОМЕР_5 ).

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 04.01.2024.

Суддя В.П. Козир