Справа № 404/74/24
Номер провадження 2-о/404/8/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Кіровський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації смерті у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року заявник, ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, просив суд встановити факт смерті - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки п. Любашівка Любашівського району Одеської області, Україна, громадянки України, яка померла в м. Маріуполі Донецької області, причина смерті - не встановлена, визнавши дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заява обґрунтована тим, що заявник є чоловіком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на території Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», м. Маріуполь, що знаходиться за адресою: м. Маріуполь, вул. Новоросійська, 28 Донецької області.

ОСОБА_3 , уродженка п. Любашівка Любашівського району Одеської області Україна, громадянка України, паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Приморським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 10 липня 1996 року, РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 25 лютого 1997 р., видане відділом реєстрації актів громадянського стану Приморської райадміністрації м. Маріуполя.

24 лютого 2022 року на території України запроваджено та продовжено воєнний стан через збройну агресію Російської Федерації проти України. У місті Маріуполь Донецької області протягом березня-квітня 2022 року тривали постійні активні бойові дії. Дані обставини є загально відомими та доказуванню не підлягають.

Вказано, що у лютому - березні 2022 року він з дружиною перебували у своїй квартирі

АДРЕСА_2 . Будинок та район обстрілювали з мінометів, артилерії та авіації з початку березня 2022 року. На початку квітня обстріли посилились. В ніч з 3 на 4 квітня 2022 року вони та мешканці під`їзду перейшли до підвалу будинку. Разом з ними були сусіди ОСОБА_4 , які мешкали в 49 квартирі, ОСОБА_5 з 46 квартири, ОСОБА_6 з чоловіком ОСОБА_7 з 57 квартири. В ночі дізнались, що сильно горить сусідній будинок АДРЕСА_3 , який розташований впритул до їхнього будинку, вогонь з якого перейшов на будинок. Всі хто був у підвалі, покинули його разом з речами приблизно о 4 ранку 04 квітня 2022 року. ОСОБА_8 та ОСОБА_5 пішли до будинку своїх батьків, а він з дружиною до «лікарні МВС» за адресою: АДРЕСА_4 , де було бомбосховище.

Він почав стукати до лікарні, оскільки довго не відкривали, дружина ОСОБА_2 пішла за будівлю лікарні, намагаючись знайти запасний вхід. В цей час відкрили двері військові та затягли його до приміщення.

На прохання знайти дружину, відмовили, оскільки йшли обстріли району, а дружина могла вже дійти до квартири доньки. Обстріл лікарні тривав 3 дні і ніхто зі сховища не виходив. Коли мав змогу вийти назовні з підвалу, знайшов свою дружину за лікарнею. Вона лежала на землі, візуально була цілою, слідів пошкоджень, крові не виявив, оскільки вона було одягнута в зимовий одяг. Від чого померла ОСОБА_2 не відомо. В неї було хворе серце. Він з іншими чоловіками перенесли тіло до моргу, однак там не було нікого, поліція, швидка допомога не працювали, мобільний зв`язок був відсутнім.

12 квітня 2022 року з іншими чоловіками з бомбосховища поховали ОСОБА_2 в зеленій зоні лікарні разом з 2 померлими жінками в одній могилі. Одна з цих жінок - ОСОБА_9 , яка мешкала в їхньому будинку. Оскільки на момент смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Маріуполі Донецької області відбувались активні бойові дії, державні органи не працювали, отримати лікарське свідоцтво про смерть не виявилось можливим. Відтак, єдиною можливою підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті.

Наприкінці травня 2022 року заявник покинув м. Маріуполь, що підтверджується довідкою від 31 травня 2022 року № 3525- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Зі слів сусідів, які залишились в м. Маріуполі відомо, що в червні 2022 року тіла похованих були ексгумовані та перепоховані, де само не відомо. Сусіди, в тому числі ОСОБА_4 , що залишились на окупованій території або виїхали до РФ надати пояснення до суду в підтвердження смерті ОСОБА_2 відмовились, оскільки бояться переслідувань з боку окупаційної влади.

Під час пошуку ОСОБА_10 , донька, ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер телефону НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 доєдналась до групи в Вайбер «ІНФОРМАЦІЯ_7», де їй стало відомо, що будинок зруйновано, а також знайшла список осіб, які перебували в підвалі залізничної лікарні (Раніше в приміщенні за адресою АДРЕСА_4 знаходилась саме Залізнична лікарня, а 01 лютого 2016 р. між Департаментом міського майна Маріупольської міської ради (Орендодавець) та Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області» (Орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення (будівлі, споруди), що відноситься до комунальної власності м. Маріуполя (договір № 3213-П), згідно п.1.1. якого на підставі наказу по департаменту міського майна від 29 січня 2016 р. № 37 «Про передачу в оренду нежитлового приміщення на підставі заяви претендента». Орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування нежитлове приміщення (будівлю, споруду), розташоване за адресою: АДРЕСА_4 . спочатку частину будівлі, а пізніше повністю. Тепер це було приміщення Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Донецькій області», однак більшість людей так як звикли називати залізнична лікарня, так і продовжували її так називати.

У вищезазначеному списку осіб, які перебували в лікарні за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_10 знайшла заявника та запис про те, що його дружина померла.

15 квітня 2022 року аби дізнатись як він себе почуває та як загинула ОСОБА_3 , ОСОБА_10 зв`язувалась за допомогою месенджерів з особою, яка виклала список осіб, що перебувають в лікарні. Ім`я жінки ОСОБА_11 , прізвище не відомо, номер телефону НОМЕР_5 . В ході бесіди дізналась, що ОСОБА_2 померла коли йшла в районі лікарні, її було поховано.

ОСОБА_12 в підвалі не знаходилась, а її чоловік забрав її матір з підвалу 12 квітня 2022 року, зі слів останньої було складено список. В цій же групі влітку 2022 року було викладено фото місць поховання померлих під час воєнних дій в районі лікарні, на задньому фоні фото видно приміщення лікарні. Пізніше з`явилось фото цього місця після ексгумації трупів, з публікаціями та перепискою між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які надала ОСОБА_10 для звернення до суду.

ОСОБА_5 в своїх письмових поясненнях, наданих для суду, підтверджує факт перебування мешканців будинку в підвалі будинку АДРЕСА_6 03 квітня 2022 року, а також пожежі в цю ніч, після якої мешканці покинули приміщення підвалу будинку. ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 направились до бомбосховища «залізничної лікарні». Про те, що ОСОБА_2 померла та була похована на території лікарні їй стало відомо від ОСОБА_1 та з публікації в соціальних мережах списку тих, хто перебував у бомбосховищі лікарні, в якому зазначено, що ОСОБА_2 померла. Пізніше стало відомо, що тіла були перепоховані, де саме не відомо. Також ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_2 скаржилась на серце та вона надала останній свої ліки.

ОСОБА_6 надала аналогічні пояснення поясненням ОСОБА_5 .

Зазначає, що отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють своїх повноважень та будь-який документ виданий цими органами є недійсний і не створює правових наслідків.

Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 січня 2024 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання.

Заявник в судове засідання подав заяву, в якій просив суд розгляд здійснювати за його відсутності, заяву підтримав.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини, суд дійшов висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно довідки від 31 травня 2022 року № 3525-, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 та взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_8 .

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_6 від 25 лютого 1997 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 перебуває у шлюбі з ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25 лютого 1997 року.

З паспорта серії НОМЕР_1 , встановлено, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 в п. Любашівка Любашівського району Одеської області, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Факт смерті ОСОБА_2 , заявник підтверджує письмовими поясненнями ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , фотосвітлинами та зверненням в правоохоронні органи, які підтверджують те, що в м. Маріуполь Донецької області загинула ОСОБА_2 .

Судом відзначається, що доказами, які підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, зокрема, можуть бути: письмові докази; речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; пояснення свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.

Разом з тим, судом береться до уваги, посилання заявника про те, що інших доказів щодо смерті своєї дружини він не має, про їх наявність йому невідомо, здобути їх він не має можливості.

Відтак, суд вважає, що факт смерті ОСОБА_2 в певний час і при певних обставинах підтверджений.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» з наступними змінами та доповненнями, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Суд зазначає, що на час ухвалення рішення згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.04.22 за № 453/37789 «Про затвердження Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27.05.2022» визначено, що Маріупольська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

У зв`язку з тим, що смерть настала на території м. Маріуполь Донецької області, на території якої відбувалися бойові дії, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України - є неможливим.

Задоволення заяви має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для проведення державної реєстрації смерті та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час.

Згідно з п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Пунктом 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до п.2.ч. 1 ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відтак, враховуючи, що заявник позбавлений можливості провести державну реєстрацію смерті своєї дружини у позасудовому порядку, а встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов`язане з подальшим вирішенням спору про право, суд дійшов до висновку про можливість задоволення заяви та встановлення факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Маріуполь Донецької області, Україна, громадянки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України.

Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Керуючись статтями 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 315, 317, 319, 354, ст.430 ЦПК України

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації смерті у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки п. Любашівка Любашівського району Одеської області Україна, громадянки України, яка померла в м. Маріуполі Донецької області, визнавши дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду підлягає до негайного виконання.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Оскарження даного рішення не зупиняє його виконання.

Відомості про учасників справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце проживання: АДРЕСА_5 , ІПН: НОМЕР_7 .

Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації смерті у м. Кропивницькому Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), місцезнаходження: м. Кропивницький, вул. Преображенська, буд.2.

Повний текст судового рішення складено 18.01.2024 року.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда