ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/798/24 Справа № 183/3146/21 Суддя у 1-й інстанції - Городецький Д.І. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Барильської А.П., Демченко Е.Л.,

при секретарі Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Носенко Андрій Григорович про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років до відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Носенко А.Г. про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років до відкриття спадщини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 ..

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , є двоюрідними сестрами чоловіка, з якими вона та її чоловік підтримували близькі родинні відносини.

ОСОБА_8 , проживала у м. Києві, до м. Новомосковська приїздила лише на короткий час.

Позивачка зазначає, що вона та її чоловік ОСОБА_7 з 2007 року стали доглядати ОСОБА_9 , оскільки остання хворіла та не могла самостійно пересуватися. Крім неї та її чоловіка ОСОБА_9 більше ніхто не доглядав, матеріальної допомоги не надавав, лише інколи до неї приїздила провідувати ОСОБА_3 ..

Наприкінці січня 2015 року ОСОБА_8 повернулася з м. Києва та постійно проживала разом з сестрою ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 померла.

Після смерті сестри, стан здоров`я ОСОБА_8 погіршився, у зв`язку з чим, вона періодично перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в терапевтичному відділенні Новомосковської міської лікарні.

Позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_7 ..

Через 9 (дев`ять) днів після смерті чоловіка вона переїхала проживати до ОСОБА_8 , в квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, з 25 жовтня 2015 року вона проживала в одній квартирі з ОСОБА_8 , були пов`язані спільним побутом, відносилися одна до одної як рідні сестри, мали взаємні родинні обов`язки, повагу одна до одної та тісні, теплі родинні відносини. Вона доглядала за ОСОБА_8 , купувала ліки, готувала їжу, прала, прибирала, сплачувала комунальні платежі, тощо, піклувалася під час перебування останньої на лікуванні.

23 жовтня 2020 року ОСОБА_8 , через погіршення стану здоров`я, знову потрапила до лікарні, проходила лікування до 04 листопада 2020 року, а потім позивачка забрала її з лікарні.

Через декілька днів, приблизно 6-7 листопада 2020 року їм стало зрозуміло, що ОСОБА_8 недовго залишилося жити, у зв`язку з чим, ОСОБА_8 особисто зателефонувала нотаріусу ОСОБА_10 , з яким домовилася про виклик його, як нотаріуса до квартири на 09 листопада 2020 року для складення заповіту на її, ОСОБА_1 ім`я.

Вранці ІНФОРМАЦІЯ_3 у присутності працівників швидкої допомоги, ОСОБА_8 померла.

Після смерті ОСОБА_8 залишилося спадкове майно, яке складається з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка вказує, що вона залишилася проживати у зазначеній вище квартирі, таким чином, вступила в управління та володіння спадковим майном, продовжує нести витрати по утриманню квартири.

У визначений законодавством шестимісячний строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В наступному, їй стало відомо до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

Встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років до відкриття спадщини необхідно для реалізації прав на спадкування.

Враховуючи викладене, позивачка просила встановити факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, її ОСОБА_1 та ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що безпідставним є посилання суду на дату реєстрації ОСОБА_8 18 жовтня 2016 року за адресою: АДРЕСА_1 , так як ніщо не забороняло їй мешкати за цією адресою і при цьому бути зареєстрованою за іншою. Крім того, апелянт вказує, що судом було прийнято до уваги довідку Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новомосковської міської ради, якою було повідомлено про надання послуг ОСОБА_8 , тоді як доказів надання таких послуг не надано. Також апелянт зазначає, що виписками із медичної картки хворого підтверджується факт того, що в період часу з 21 травня 2014 року ОСОБА_8 проходила лікування у Новомосковській ЦМЛ.

На адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 згідно довідкової сторінки паспорту про реєстрацію місця проживання була зареєстрована за адресами: - з 18 вересня 2004 року по АДРЕСА_2 , знято з реєстрації 07 серпня 2019 року; - з 23 січня 2020 року по АДРЕСА_3 .

Встановлено, що ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 69 років у м. Новомосковську Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть.

З медичної картки амбулаторного хворого вбачається, що ОСОБА_8 , яка проживає за адресою АДРЕСА_4 , перебувала на обліку, у тому числі у Київській міській онкологічній лікарні, та була знята з обліку 16 вересня 2016 року у зв`язку з переїздом до Дніпропетровської області.

З копії паспорту ОСОБА_8 вбачається, що вона з 18 жовтня 2016 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі довідки від 21 вересня 2021 року № 266 Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новомосковської міської ради, ОСОБА_8 мешкала за адресою: АДРЕСА_1 , отримувала соціальну послугу «Догляд вдома» через відділення соціальної допомоги з 2016 року по 08 листопада 2020 року за рахунок бюджетних коштів. Надання соціальних послуг здійснював соціальний робітник, згідно індивідуального плану та договору, а саме: - придбання та доставка продуктів та медикаментів 2 рази на тиждень; - прибирання житла 2 рази на місяць; - допомога у приготуванні їжі 3 рази на тиждень; - надання допомоги в оформленні документів (оформлення субсидій на квартирну плату і комунальні послуги за потреби. Надання допомоги в оплаті комунальних послуг (заповнення абонентних книжок, оплата комунальних послуг, платежів) 1 раз на місяць.

Згідно довідки Виконавчого комітету Новомосковської міської ради від 21 квітня 2021 року, ОСОБА_8 по день смерті була зареєстрована в квартирі, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , крім неї зареєстровано 0 (нуль) осіб.

У відповідності до Акту № 4381 від 22 грудня 2020 року, складеного старшим інспектором реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Бутко Т.Г., у присутності жителів будинку, ОСОБА_1 проживала разом з ОСОБА_8 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1

Згідно Акту № 1317 від 18 травня 2021 року, складеного головним спеціалістом відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Новомосковської міської ради Ткаля І.А., у присутності жителів будинку, ОСОБА_1 з жовтня 2015 року проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до спадкової справи, яка заведена приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Носенком А.Г. (спадкова справа № 130/2020 рік), з заявами про прийняття спадщини після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 звернулися: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ..

12 травня 2021 року приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Носенком А.Г. відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину у порядку спадкування за законом після ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з ненаданням документів, що підтверджують родинний зв`язок зі спадкодавцем та не підтвердженням факту проживання з померлою ОСОБА_8 ..

Свідок ОСОБА_12 в судовому засідання показала, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_5 . Позивача ОСОБА_1 вона знає у зв`язку з тим, що вона приходила до ОСОБА_8 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 з 16 грудня 2014 року, приїхала з м. Києва. Їй відомо, що в квартирі раніше проживали батьки ОСОБА_8 , потім її сестра ОСОБА_9 . З 16 грудня 2014 року ОСОБА_1 постійно проживала у зазначеній квартирі, ОСОБА_8 говорила, що вона є її далекою родичкою. Їй відомо, що ОСОБА_1 і ОСОБА_8 разом харчувалися, ОСОБА_1 прибирала в квартирі, ходила за продуктами харчування, але їй не відомо, чи був у них спільний бюджет. Також їй відомо, що до ОСОБА_8 приходив соціальний працівник.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засідання показала, що вона з 2018 року працювала на посаді соціального робітника в Територіальному центрі соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких, непрацездатних громадян. З 2018 року вона здійснювала соціальний супровід ОСОБА_8 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . За договором, вона повинна була здійснювати прибирання квартири, проводити закупівлю продуктів харчування, здійснювати комунальні платежу, відвідувати 3 рази на тиждень. Їй відомо, що разом з ОСОБА_8 проживала ОСОБА_1 , вона неодноразово бачила ОСОБА_1 в квартирі, бачила також її особисті речі. Не заперечує того, що пенсіонери, одинокі, непрацездатні громадяни, щодо яких здійснюється соціальний супровід, знімаються з обліку та соціального супроводу у разі, якщо разом з ними стали проживати інші члени сім`ї.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

У той же час кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (частина друга статті 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1268 та частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Необхідною умовою для встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем є доведеність факту спільного проживання, як осіб, які складали сім`ю, що передбачає їх пов`язаність спільним побутом, веденням спільного господарства, наявністю між ними взаємних прав і обов`язків у період, не менше ніж п`ять років.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оцінивши письмові докази, показання свідків та пояснення учасників справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позивачкою факту її проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_8 протягом п`яти років на момент відкриття спадщини.

При цьому, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 також не надано належних доказів наявності спільного бюджету, взаємних прав та обов`язків, зокрема, обов`язків самої ОСОБА_8 , несення спільних витрат, у тому числі на утримання житла, оплату за надання комунальних послуг, та послуг водо- та теплопостачання, тощо.

Доводи апелянта в скарзі про те, що судом було прийнято до уваги довідку Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Новомосковської міської ради, якою було повідомлено про надання послуг ОСОБА_8 , однак доказів надання таких послуг не надавалось, - колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що позивачка ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не спростувала вказані твердження. Більш того, свідок ОСОБА_13 в судовому засідання показала, що вона з 2018 року працювала на посаді соціального робітника в Територіальному центрі соціального обслуговування пенсіонерів та одиноких, непрацездатних громадян та з 2018 року вона здійснювала соціальний супровід ОСОБА_8 ..

Твердження апелянта в скарзі про те, що виписками із медичної картки хворого підтверджується факт того, що в період часу з 21 травня 2014 року ОСОБА_8 проходила лікування у Новомосковській ЦМЛ, колегія суддів також вважає безпідставними, з огляду на те, що зазначене не підтверджує факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менш, як п`ять років до відкриття спадщини.

Інші твердження колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Рішення як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді А.П. Барильська

Е.Л. Демченко