Справа № 165/713/24
Провадження № 2/165/374/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні, в залі суду, в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив:

19 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, який було укладено 07 лютого 2015 року у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №27.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07 лютого 2015 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . У цьому шлюбі народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя у сторін не склалося. Зазначає, що між ними стали частими конфлікти, а спосіб життя відповідача був їй неприйнятним. З початком повномасштабної війни в Україні, їх родина виїхала за кордон, де відповідач неодноразово застосовував відносно неї фізичне та психологічне насильство, як наслідок, вона з сином повернулася в Україну. Оскільки тривалий час вони разом не проживають як подружжя, не ведуть спільного господарства, стали зовсім чужими людьми, а їх шлюб носить формальний характер, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем у судовому порядку. Також просила суд залишити їй прізвище набуте у шлюбі та стягнути з ОСОБА_2 в її користь судові витрати у справі, які складаються з 1211,20 грн. судового збору та 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник адвокат Андрейчук С.В. у поданій відповіді на відзив просив суд розглядати справу у його відсутності та відсутності позивача, та просив задоволити позов в повному обсязі. Додатково зазначив, що позиція сторони відповідача є суперечливою та нечіткою, поставлена відповідачем вимога про зазначення інформації у рішенні суду недоречна та необгрунтована, оскільки питання щодо місця проживання дитини чи порядку спілкування з нею того із батьків, хто проживає окремо, не є предметом спору. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу, що зазначені позивачем, є повністю обгрунтованим та співмірним з предметом спору, а оскільки судові витрати покладаються на сторони пропорційного розміру задоволених позовних вимог (ст.141 ЦПК України), то клопотання представника відповідача про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу є абсурдним та не може бути задоволеним (а.с.50-51).

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, його представник - адвокат Скрябін О.М. неодноразово подавав письмові заяви різного змісту, в яких, зоврема, просив проводити підготовче засідання у його відсутності та відсутності його довірителя. Востаннє в заяві від 19 березня 2024 року, адвокат просив суд розірвати шлюб сторін, підтвердив, що шлюбні відносини відповідача з позивачем припиненні, спільного господарства вони не ведуть, а тому суд розцінює такі твердження представника відповідача, як визнання позову. При цьому, в своїй заяві ОСОБА_4 просить суд вказати у рішенні наступне: "Питання щодо місця проживання дитини буде розглядатися в порядку окремого провадження, що відповідає ч.2 ст.293 ЦПК України" (а.с.53-54). У заяві від 07 березня 2024 року ОСОБА_4 просив врахувати, що відповідно до ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову, суд вирішує питання про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, а витрати останньої у сумі 5000 грн. є неспівмірними із складністю справи та наданими послугами адвоката. Справа про розірвання шлюбу є максимально простою та не потребує спеціальних знань, а тому вважає, що співмірним буде стягнення з його довірителя в користь позивача лише 605,60 грн. судових витрат. В свою чергу, 18 березня 2024 року ОСОБА_4 подав заяву, в якій просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 15000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, вважаючи, що такі є співмірними та обгрунтованими з предметом спору та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робот (наданих послуг) (а.с.41-49).

Суд, дослідивши писмові докази наявні у справі, приходить до наступного висновку.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Пунктом 10 постанови ПленумуВерховного Судувід 21.12.2007 №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя встановлено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем (його представником), що таке визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав, шлюб між позивачем та відповідачем суд розриває.

Згідно зі статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З огляду на вищевикладену норму, з врахуванням заявленої позивачем вимоги, суд залишає за позивачем прізвище набуте нею у шлюбі ОСОБА_5 .

Також, суд наголошує, що позивач не ставить вимоги щодо визначення місця проживання дитини чи порядку спілкування з нею того із батьків, хто проживає окремо, а тому даного виду питання, з огляду на диспозитивність судового процесу, суд не вирішує, як і не визначає у якому саме порядку (провадженні), такого виду спір підлягає розгляду.

При розподілі судових витрат у справі, суд враховує те, що відповідач визнав позов на стадії підготовчого розгляду, а тому, відповідно до ст.142 ЦПК України, суд стягує з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 50% судового збору, тобто 605,60 грн., а решту повертає позивачу з Державного бюджету України.

Інші витрати понесені сторонами у справі, суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України і оскільки позов суд задоволює, такі витрати покладаються виключно на відповідача (п.1 ч.2 статті 141 ЦПК України).

Оскільки витрати понесені на професійну правничу допомогу обгрунтовані та підтверджені позивачем документально (а.с. 8-11) і, на думку суду, їх розмір є співмірним зі складністю справи та часом витраченим адвокатом, оскільки представник відповідача зворонтого не довів, подаючи клопотання про стягнення витрат з позивача у розмірі, що втричі перевищують заявлені позивачем вимоги, своє клопотання аргументував тими ж доводами, якими спростовував вимоги позивача з цього приводу, тому суд стягує з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Судові витрати відповідача ОСОБА_2 суд залишає за останнім.

Керуючись ст.12, ст.81, ст.137, ст.141, ст.259, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, на підставі ст.110, ст.112, ст.113 СК України, суд

постановив:

Позов задоволити.

Шлюб, укладений 07 лютого 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , у Фрунзенському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківстького міського управління юстиції, актовий запис №27, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору та 5000 (п`ять тисяч) грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу адвоката, а всього 5605 (п`ять тисяч шістсот п`ять) грн. 60 коп.

Повернути з Державного бюджету України позивачу ОСОБА_1 , 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп. судового збору, згідно з квитанцією № від 15 лютого 2024 року, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформацію про сторін у справі:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддя підпис А.В. Василюк