ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1594/24 Справа № 199/2799/23 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В.В. Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Сікорської І.С. на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 липня 2023 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та відповідачем було укладено кредитний договір № 19141-09/2021. 21.09.2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та позивачем укладено Договір факторингу № 21092022, у відповідності до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 21092022 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 32 625 грн., з яких: 9 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 625 грн. - сума заборгованості за відсотками.

01 жовтня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та відповідачем було укладено кредитний договір № /736756. 19.04.2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та позивачем укладено Договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 року до договору факторингу № 19042022-Є від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 21 750 грн., з яких: 6 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 750 грн. - сума заборгованості за відсотками.

04 жовтня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики № . 24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.11.2022 року до договору факторингу № 24/11-22/2 від 24.11.2022року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 35 290 грн., з яких: 4 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 31 290 грн. - сума заборгованості за відсотками.

04 жовтня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір № /475930. 19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та позивачем укладено Договір факторингу № 19042022-Г, у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19.04.2022 року до договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 8 000 гри., з яких: 2 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 000 грн. - сума заборгованості за відсотками.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просила стягнути зі ОСОБА_1 заборгованість за вказаними вище кредитними договорами у загальному розмірі 97 665 грн., а також понесені судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 липня 2023 року задоволено частково позовні вимоги та стягнуто зі ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором №19141-09/2021 від 27.09.2021 року в розмірі 15 750 грн., яка складається з: 9 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 6 750 грн. заборгованість за відсотками; за кредитним договором № /736756 від 01.10.2021 року в розмірі 10 500 грн., яка складається з: 6 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 500 грн. заборгованість за відсотками; за договором позики № від 04.10.2021 року в розмірі 8 200 грн., яка складається з: 4 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4 200 грн. заборгованість за відсотками; за договором №/475930 від 04.10.2021 року в розмірі 3 500 грн., яка складається з: 2 000 грн. заборгованість по тілу кредиту, 1 500 грн. заборгованість за відсотками; а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 2 684 грн., а всього 40 634 грн..

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також не з`ясування судом всіх обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Зазначає, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено наявність у неї заборгованості за вказаними договорами позики, зокрема первинною бухгалтерською документацією, оформленою відповідно до закону. Також звертає увагу, що надані розрахунки заборгованості містять лише загальну вартість несплаченого кредиту, без нарахування відсотків та погашення кредиту; позивачем не надано належних та допустимих доказів отримання ОСОБА_1 кредитних коштів. Зазначає, що не може спростувати доводи щодо отримання одноразового ідентифікатора на номер мобільного телефону, оскільки не має можливості взяти таку інформацію в оператора мобільного зв`язку. Також, звертає увагу, що законодавчо не передбачено підтвердження укладення договору позики з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позивачем не було надано доказів, в яких прослідковувалась чітка послідовність (хронологія) всіх дій фінансової установи та споживача при укладенні електронного договору. Матеріали справи на її думку не містять доказів погодження сторонами розміру процентів за користування кредитом.

ТОВ «ФК «Європейська агенція з поверненняборгів» подала відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, як законне та обґрунтоване.

Зокрема, з посиланням на доводи, аналогічні позовній заяві, зазначало, що ними доведено факт укладення ОСОБА_1 із ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФІНГОУ» кредитних договорів, які підписані апелянтом електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний відповідачем при укладенні зазначених договорів позики. Також наголошує, що сторонами погодженні всі істотні умови договору, зокрема і щодо їх розміру, строку повернення та розміру відсотків за користування. Крім того відповідачем не оспорено зазначені договори і вони є дійсними, відповідач користувалась кредитними коштами та частково виконував договір. Звертає увагу, що апелянт має доступ до свого рахунку, зазначеного в договорах позики, а тому має можливість надати виписку з рахунку для спростування доводів позивача про перерахування їй кредитних коштів.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 97 665 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 отримала у ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФІНГОУ» кредитні кошти, які вчасно не повернула, отже з неї на користь правонаступника кредиторів - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належить стягнути фактично отримані кредитні кошти в вигляді тіла кредиту. З приводу відсотків за користування кредитом суд першої інстанції, зменшуючи їх розмір, виходив із того, що позивач при зверненні із позовом надав розрахунок, з якого вбачалось їх нарахування поза межами строків дії кредитних договорів, укладених відповідачем із зазначеними вище фінансовими установами.

Такий висновок відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19141-09/2021. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін (а.с.10-11).

Відповідно до п.п. 1.1. п. 1 Кредитного договору Товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 9 000 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.п. 1.6. п. 1 Кредитного договору невід`ємною частиною цього Договору є Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту фінансового кредиту, які розміщені на сайтах Товариства - https://www.zecredit.com.ua.

Відповідно до умов кредитного договору № 19141-09/2021 від 27.09.2021 року сума кредиту складала 9000 грн.; строк кредиту 30 днів; процентна ставка 2,5% на день. Також зазначені умови відображені у паспорті споживчого кредиту, підписаному ОСОБА_1 27.09.2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора .

21.09.2022 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТРУМ» та позивачем укладено Договір факторингу № 21092022, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНВЕСТРУМ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №21092022 від 21.09.2022 року та витягу з реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги №1092022 від 21.09.2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № 19141-09/2021 на суму 32 625 грн. з яких: 9 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 23 625 грн. сума заборгованості за відсотками.

01 жовтня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № /736756. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.4. п. 1 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до п.п. 1.8. п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього Договору Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.eurogroshi.com.ua/.

Відповідно до положень п.1 Кредитного договору № /736756 від 01 жовтня 2021 року сума кредиту складала 6 000 грн.; строк кредиту 30 днів; фіксована процентна ставка 2,5% на добу. Також зазначені умови відображені у паспорті споживчого кредиту, підписаному ОСОБА_1 01.10.2021 року за допомогою одноразового ідентифікатора.

19.04.2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та позивачем укладено договір факторингу № 19042022-Є, у відповідності до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №19042022-Є від 19 квітня 2022 року та витягу з реєстру боржників до договору про відступлення прав вимоги №19042022-Є від 19 квітня 2022 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором №/736756 на суму 21 750 грн. з яких: 6 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 15 750 грн. сума заборгованості за відсотками.

04 жовтня 2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір позики № /1. Договір позики підписано шляхом підписання акцепту оферти від 4 жовтня 2021року на укладення договору надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту від 4 жовтня 2021року та отримання кредиту згідно заявки - анкети та надано згоду на використання при укладенні цього правочину одноразового ідентифікатора, в якості аналога власноручного підпису позичальника.

Відповідно до умов договору позики її розмір складає 4 000 грн., строк кредитування 30 днів, відсоткова ставка 3,5 %. Аналогічні умови містить й підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту.

Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що клієнт ОСОБА_2 , з якою укладено договір від 04.10.2021 року ідентифікований ТОВ «Інфінанс» та надано одноразовий ідентифікатор, який збігається з ідентифікаторами підпису відповідача на договорі № /1 та паспорті споживчого кредиту від 04.10.2021 року.

Відповідно до квитанції за сплату №112347888 від 04.10.2021 року 4 000 грн. зараховані на картку НОМЕР_1 .

24.11.2022 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та позивачем укладено договір факторингу № 24/11-22/2, у відповідності до умов якого ТОВ «ІНФІНАНС» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ІНФІНАНС» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №24/11-22/2 від 24 листопада 2022 року та витягу з реєстру боржників до договору факторингу №24/11-22/2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Шведової за договором № на суму 35 290 грн. з яких: 4 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 31 290 грн. сума заборгованості за відсотками.

04 жовтня 2021 року між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №/475930. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер моб.телефону відповідача, про що свідчить п. 7 кредитного договору, адреса, реквізити підпис сторін.

Відповідно до п.п. 1.4. п. 1 кредитного договору, кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. Відповідно до п.п. 1.8. п. 1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства https://www.gofingo.com.ua/.

Відповідно до умов кредитного договору № /475930 від 04 жовтня 2021 року сума кредиту складала 2 000,00 грн.; строк кредиту 30 днів, тобто до 02.11.2021 року; фіксована процентна ставка 2,5% на добу. Зазначені умови пробудльовано в паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем.

19.04.2022 між ТОВ «ГОУФІНГОУ» та позивачем укладено договір факторингу № 19042022-Г у відповідності до умов якого ТОВ «ГОУФІНГОУ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ГОУФІНГОУ» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача.

Відповідно до акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №19042022-г та витягу з цього реєстру ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором № /475930 на суму 8 000 грн. з яких: 2 000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6 000 грн. сума заборгованості за відсотками.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію,і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Вказані електронні договори укладені сторонами шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором, що узгоджується з вимогами законодавства. Без здійснення всіх цих дій договори між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФІНГОУ» не були би укладені.

Встановлено, що відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісних кредиторів подала заявки на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе та підтвердила умови отримання кредиту, після чого первісні кредитори надіслали відповідачу за допомогою засобів зв`язку на зазначений нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використала, як підтвердження підписання кредитного договору.

Враховуючи зазначене, доводи апелянта, що позивачем не надано доказів на підтвердження факту підписання відповідачем договорів позики є безпідставними.

Уклавши вказані договори на умовах, викладених в них, відповідачка тим самим засвідчила свою згоду та взяла на себе зобов`язання виконувати умови, які були закріплені в договорах.

У відповідності до умов кожного із укладених договорів кошти надаються позичальнику у безготівковій формі на банківську картку, вказану власноручно позичальником при укладання договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачкою не підписувався кредитний договір та вона не отримувала кредитних коштів, апеляційним судом відхиляються, оскільки за нормами Закону «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно не можливим. Належних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Доказів того, що персональні дані відповідачки (копія паспорта громадянина України, картка фізичної особи-платника податків, реквізити банківської картки) були використані товариством для укладення кредитних договорів від її імені, відповідачем не надані. До правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій ОСОБА_1 не зверталась.

Належними та допустимими доказами розміри заборгованості по тілу кредитів та відсотках, нарахованих відповідно до умов договору, апелянтом не спростовано.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним,у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні за змістом висновки, викладені у численних постановах Верховного суду, зокрема постанові від 12 січня 2021 по справі № 524/5556/19, від 09 вересня 2020 року по справі 732/670/19, від 23 березня 2020 року по справі 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року по справі 127/33824/19 тощо.

Таким чином, колегія суддів вважає, що договори позики та кредиту укладені між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФІНГОУ» в електронній формі, відповідають вимогам Закону і доводять факт існування волевиявлення сторін на їхо укладання, оскільки форма та порядок укладання договору відбулось саме у змішаній формі - підписання позичальником заяви-анкети шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу).

Кредитні кошти за вказаними вище договорами надавались ОСОБА_1 в безготівковій формі на реквізити банківської карти вказаної клієнтом в особисто підписаній заяві. При цьому, як вже зазначало вище та встановлено судом першої інстанції проценти за договорами позики та за кредитними договорами були погоджені сторонами в самих цих документах та паспортах споживчих кредитів. З огляду на назначене, доводи апеляційної скарги з приводу непогодження сторонами процентів спростовується матеріалами справи.

Враховуючи зазначене, з урахуванням встановлених обставин справи та досліджених доказів, суд першої інстанції пришов до правильних висновків про укладання та підписання ОСОБА_1 з ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ», ТОВ «КУ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА», ТОВ «ІНФІНАНС», ТОВ «ГОУФІНГОУ» кредитних договорів та невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, позичених в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань перед цими фінансовими установами.

При цьому суд першої інстанції при стягненні на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» правильно виходив із того, що погоджені сторонами відсотки підлягають стягненню з відповідача з урахуванням 30-го строку надання кредитних коштів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладено правову позицію, відповідно до якої право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Після спливу чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

У справі, що переглядається позичальником не доведено належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

Окрім того, відповідач, зазначаючи в апеляційній скарзі, що вона не укладала договори позики, не надала жодних доказів на підтвердження цього, зокрема не зверталася до суду із позовами про визнання цих договорів недійними або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій.

Щодо договорів факторингу слід зазначити наступне.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14 зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з статтею 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Частинами першою, другою статті 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження переходу права вимоги до ОСОБА_1 за зазначеними вище кредитними, а саме договори відступлення первісними кредиторами права вимоги №21092022 від 21 вересня 2022 року, №19042022-Є від 19 квітня 2022,№24/11-22 від 24 листопада 2022 року, №19042022-Г від 19 квітня 2022 року та витяги з реєстрів боржників до цих договорів

Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ», як новий кредитор, набуло право вимоги до ОСОБА_1 за укладеними кредитними договорами у відповідних сумах, які також підтверджуються іншими наявними в матеріалах справи документами.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції з урахуванням встановлених фактичних обставин, дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитними договорами на користь правонаступника кредиторів - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з урахуванням відсотків за користування кредитом у межах строку кредитування.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 97 665 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 -адвоката Сікорської І.С. залишити без задоволення.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 05 липня 2023 року залишити без змін, відновивши його дію.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: