Провадження № 6/750/26/24
У Х В А Л А

02 січня 2024 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

судді Рахманкулової І.П.,

секретаря Мойсієнко К.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Джоли Світлани Вікторівни про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

заінтересовані особи: Головне управління ДПС у Чернігівській області,

в с т а н о в и в :

Головний державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Джола Світлана Вікторівна звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання своїх зобов`язань.

В обґрунтування подання головний державний виконавець зазначила, що на виконанні в Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 67836500 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 51249 грн. 87 коп. Боржником виконавчі документи не виконано, будь-яких дій, спрямованих на їх виконання не здійснено, декларацію та інформацію про доходи не надано, не повідомлено про наявність майна, рахунків, доходів, що свідчить про ухилення боржника від виконання рішення суду, а тому його право на виїзд за межі України має бути тимчасово обмежено.

Головний державний виконавець Джола С.В. у судове засідання не з`явилась, просила розглянути подання без її участі.

Сторони виконавчого провадження не викликалися відповідно до вимог статті 441 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

На підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

На виконанні у Деснянському відділі державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавче провадження АСВП № 67836500, у складі якого перебувають виконавчі провадження про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь Головного управління ДПС у Чернігівській області:

- податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 6417 грн. 18 коп. згідно вимоги № ф-103000-17-у, виданої 22.03.2021 Головним управлінням ДПС у Чернігівській області;

- податкового боргу по єдиному податку з фізичних осіб у розмірі 5557 грн. 95 коп., згідно виконавчого листа № 620/2597/19, виданого 09.12.2019 Чернігівським окружним адімінінстративним судом;

- податкового боргу по адміністративних штрафах за порушення законодавства у сфері виробництва та обліку алкогольних напоїш та тютюнових виробів у розмірі 34000 грн., згідно виконавчого листа № 620/2597/19, виданого 09.12.2019 Чернігівським окружним адімінінстративним судом; виконавче провадження АСВП № 67819648 відкрите за постановою державного виконавця 09.12.2021.

Згідно відміток у зазначених вище виконавчих листах, вони пред`явлені для примусового виконання вдруге.

Станом на 21.12.2023 загальна сума боргу у зведеному виконавчому провадженні з урахуванням боргу, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження складає 51249 грн. 87 коп.

Головний державний виконавець у поданні зазначила, що нею здійснювалися всі необхідні дії з метою виконання рішення суду, боржнику направлялися вимоги про явку до державного виконавця на адресу, зазначену у виконавчому листі, проте боржник дані вимоги не виконує, будь-яких дій, спрямованих на їх виконання не здійснює, на виклики не з`являється, декларацію не надає, не повідомляє про наявність майна, рахунків, доходів, має закордонний паспорт та регулярно перетинає державний кордон України, тобто ухиляється від виконання рішення суду, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстровано.

При попередньому надходженні виконавчого документу 10.09.2012 було накладено арешт на все нерухоме майно боржника.

Згідно відповіді ПФУ (остання від 20.12.2023) встановлено, що у особи (боржника) було останнє місце роботи у липні 2019 року.

Відповідно до інформації ДФС України (остання від 20.12.2023), у боржника - фізичної особи-підприємця наявні відкриті рахунки в установах банків: АТ «СЕНС БАНК», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», АТ «УКРСИББАНК».

Згідно отриманих повідомлень (в електронному вигляді) зазначених банківських установ, залишок коштів на рахунках відсутній.

Відповідно до інформації ДПС України (остання від 20.12.2023), наявна інформація щодо джерел отримання доходів у кварталі 2020 року з ознакою доходу: 157 (дохід виплачений самозайнятій особі).

Згідно відповіді МВС (остання від 08.12.2023) за боржником не зареєстрований транспортний засіб.

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 20.12.2023 відсутня інформація щодо перетину боржником державного кордону з моменту відкриття виконавчих проваджень, а саме з 10.06.2021.

Боржнику направлялись виклики до державного виконавця (останній від 07.12.2023).

07.12.2023 при виході державного виконавця за адресою, зазначеною у виконавчих документах, двері ніхто не відчинив, перевірити майновий стан боржника не вдалось, було залишено виклик до Відділу.

Згідно зі статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно з положеннями статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до пункту 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно із пунктом 5 частини першої статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Таким чином, у розумінні вказаних норм обов`язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Під поняттям «ухилення» від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням, варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад наявність коштів, майна тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. На момент звернення з поданням до суду, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У матеріалах справи відсутні докази щодо свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язання при наявності у нього реальної можливості виконати його.

З відомостей, наданих на запити державного виконавця, вбачається, що боржник майна не має, офіційно не працює, коштів на рахунках в банках не має, транспортних засобів за ним не зареєстровано.

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч. 1, 2 та 4 ст. 10 ЦПК України).

Стаття 2 Протоколу № 4 до Конвенції гарантує кожній особі право на вільне пересування в межах території, на якій вона перебуває, а також право залишати її і, таким чином, їхати в країну за власним вибором за умови, що особі дозволено в`їжджати на її територію. Це означає, що дії, які можуть становити втручання або обмежувати здійснення цього права, відповідають вимогам статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції тільки у випадку, коли вони передбачені законом, переслідують одну із законних цілей, згаданих у третьому пункті статті, і можуть вважатися «необхідними у демократичному суспільстві» для досягнення зазначених цілей (див. рішення Європейського Суду у справі «Ігнатов проти Болгарії» (Ignatov c. Bulgarie), заява № 50/02, пункт 32, від 02 липня 2009 року, а також рішення від 11 травня 2021 року ( остаточне від 11/08/2021 ) у справі «Стецов проти України» (Заява № 5170/15), п. 25 ).

Водночас з огляду на принцип пропорційності Європейський Суд у рішенні від 11 травня 2021 року у справі «Стецов проти України» (п. 31) зазначив , що, по-перше, намір боржника у разі несплати судового боргу важко встановити і така оцінка значною мірою суб`єктивна; а, по-друге, це не може бути єдиною підставою для накладення оскаржуваного обмеження, якщо воно триває довше, аніж протягом короткого початкового періоду. Відповідна служба має бути спроможна пояснити, яким чином обмеження у праві на виїзд сприятиме стягненню заборгованості з урахуванням конкретної ситуації заявника та інших обставин справи. З огляду на чинне національне законодавство і позицію органів державної влади у справі заявника зрозуміло, що у випадку накладення обмеження його можна було скасувати тільки після того, як відповідна особа погасить заборгованість у повному обсязі. На думку Суду, така норма суперечить статті 2 Протоколу № 4 до Конвенції.

Враховуючи викладене вище, вказане подання не підлягає задоволенню, оскільки головним державним виконавцем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту саме ухилення боржника від виконання рішення суду, адже законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Керуючись статтями 258-261, 353, 441 ЦПК України,

у х в а л и в :

у задоволенні подання головного державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Джоли Світлани Вікторівни про встановлення тимчасового обмеження боржнику ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.П. Рахманкулова