Справа № 466/9266/17
Провадження № 2/466/49/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2023 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Філевич У.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третьої особи ЛКП «Балатон-409», ОСОБА_4 про демонтаж самочинно збудованої веранди, самочинно встановлених металевих дверей та самочинно збудованих цегляних стін,

у с т а н о в и в :

позивач Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду із позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 демонтувати самочинно збудовану веранду розміром 5,8х2,0 м до квартири АДРЕСА_1 , самочинно встановлені металеві двері на місці віконного прорізу у капітальній стіні будинку та самочинно збудовані цегляні стіни у підвальному приміщенні будинку АДРЕСА_2 . В обгрунтування позову покликається на те, що власниками квартири АДРЕСА_3 з 29.11.2005 р. являлась ОСОБА_2 , з 11.12.2013 р. - ОСОБА_3 , з 07.04.2017 р. - ОСОБА_5 - неповнолітній син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Квартира розташована на 1 поверсі, 5 поверхового будинку та складається з 1 кімнати, площею - 12.1 кв.м., кухні - 5.6 ванною - 2.2 кв.м., коридору 2.0 кв.м., комірки 0.3 кв.м. веранди 10.3 кв.м. та підвалу 34.3 кв.м., загальна квартири 32.5 кв.м. Після самовільно проведеної реконструкції в підвальному приміщенні влаштовано окремий вхід з вулиці з огорожею земельної ділянки. В підвалі влаштована кухня - 10.2 кв.м., яка на плані квартири зображена літерою XIX; кімната відпочинку - 19.8 кв.м. літ. XX; санвузол - 1.3 кв.м. літ. XXI, санвузол - 3.0 кв.м. літ. XVI. Відповідно до акту № 29 від 11.06.2015 року комісією ЛКП «Тополя-406» встановлено, що мешканцями квартири -відповідачами у справі , які проживають у даній квартирі, самочинно змурована цегляна стіна у підвальному приміщенні будинку ,чим обмежено доступ до підвалів загального користування та встановлено двоє металевих дверей на місці підвального вікна у підвальному приміщенні будинку.

Головою районної адміністрації 10.10.2017 р. видано розпорядження №502 ,яким зобов`язано мешканців квартири АДРЕСА_1 демонтувати самочинно встановлені металеві двері та цегляні стіни у приміщенні будинку АДРЕСА_4 . Оскільки відповідачі не виконали цього розпорядження, позивач вимушений звертатись із відповідним позовом в суд.

Представник позивача у судовому засіданні по розгляду справи по суті позовні вимоги підтримав та дав пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги заперечив, посилаючись на їх недоведеність .

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про день та час розгляду справи судом.

Представник третьої особи ЛКП «Балатон-409» та ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали з наведених у позові мотивів.

У судове засідання 28.12.2023 р. сторони не з`явились з невідомих причин, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін на підставі зібраних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_3 з 29.11.2005 р. являлась ОСОБА_2 , з 11.12.2013 р. - ОСОБА_3 , з 07.04.2017 р. - ОСОБА_5 - неповнолітній син ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Квартира розташована на 1 поверсі, 5 поверхового будинку та складається з 1 кімнати, площею - 12.1 кв.м., кухні - 5.6 ванною - 2.2 кв.м., коридору 2.0 кв.м., комірки 0.3 кв.м. веранди 10.3 кв.м. та підвалу 34.3 кв.м., загальна квартири 32.5 кв.м. Після самовільно проведеної реконструкції в підвальному приміщенні влаштовано окремий вхід з вулиці з огорожею земельної ділянки. В підвалі влаштована кухня - 10.2 кв.м., яка на плані квартири зображена літерою XIX; кімната відпочинку - 19.8 кв.м. літ. XX; санвузол - 1.3 кв.м. літ. XXI, санвузол - 3.0 кв.м. літ. XVI.

На момент пред`явлення позову власнику - неповнолітньому ОСОБА_5 належить нежитлове приміщення, об`єкт житлової нерухомості на АДРЕСА_5 , яке складається із таких приміщень: І поверх: 1 - зал, площею 19,8 кв.м.; 2 - санвузол, площею 2,2 кв.м.; ХХ підвал 25,1 кв.м., загальна площа приміщення 47,1 кв.м. Зареєстроване право власності на вказане майно за згаданим відповідачем 07.04.2017 р. на підставі договору дарування .

До цього приміщення належало ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 11.12.2013 р., технічного паспорту від 17.02.2016 року та декларації про готовність об`єкта до експлуатації серія та номер ЛВ 27 від 15.12.2015 року Департаменту ДАБІ у Львівській області.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 15.02.2017 р. у задоволенні позову ЛКП «Тополя-406» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третьої особи Шевченківської районної адміністрації м.Львова про демонтаж самочинно встановлених стін та дверей було відмовлено . У рішенні , яке має преюдиційне значення ,зазначено, що частини згаданого приміщення та його в цілому не слід вважати самовільно встановленими та під час існування чинних правовстановлюючих документів на право власності на ім`я відповідача на спірний об`єкт нерухомості у суду не було підстав для задоволення позову про зобов`язання відповідачів демонтувати частини, належного одному з них на праві власності об`єкта нерухомості; зобов`язання приведення підвального приміщення будинку до попереднього стану, що фактично означає демонтаж об`єкту, право власності на який має відповідач та зобов`язання відповідачів не чинити перешкод у користуванні та доступі до підвальних приміщень згаданого будинку, є неправомірним .

Відповідно до ст. 24 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією і законами України.

Відповідно до п.4.50 «Положення про Шевченківську районну адміністрацію Львівської міської ради», затвердженого рішенням виконавчого комітету від 01.11.2016 р. №977, до повноважень районної адміністрації належить розгляд питань та вжиття заходів у порядку, встановленому виконавчим комітетом щодо фактів самовільного будівництва/погодження, приведення в попередній стан, демонтажу тощо/, звернення до судових органів з позовними заявами щодо фактів самочинного будівництва / п 4.66 Положення/.

Суд вважає, що, приймаючи Розпорядження №502 від 10.10.2017р. Шевченківська районна адміністрація діяла в межах своїх повноважень. Однак таке розпорядження про демонтаж самочинного будівництва стосується приміщень , які рішенням апеляційного суду Львівської області не визнані самочинними. З моменту прийняття такого рішення, яке набрало законної сили і ніким не оскаржувалось, до прийняття розпорядження №502, статус спірних приміщень ,розміри встановлених у ньому металевих дверей та змурованих цегляних стін - не змінились.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення вимог Шевченківської районної адміністрації ЛМР щодо зобов`зання відповідачів демонтувати двері та стіни у спірному приміщенні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 319, 323,325,328 ЦК України, -

у х в а л и в :

у задоволенні позову Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з участю третіх осіб ЛКП «Тополя-406», ОСОБА_4 про демонтаж самочинно збудованої веранди, самочинно встановлених металевих дверей та самочинно збудованих цегельних стін - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Повний текст рішення складено 03.01.2024р.

Суддя Г. Б. Білінська