Справа № 234/2029/22
Провадження № 2/202/1146/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(з а о ч н е)

29 березня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі головуючої судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Голєва А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

У січні 2022 року позивач звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом, а саме будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору-купівлі продажу від 09.09.2006 року йому належить будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

В зазначеному будинку зареєстрований його знайомий ОСОБА_2 , який з 06.07.2013 року постійно проживає на території російської федерації, але з 30.12.2021 по 01.04.2022 тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

З 05.01.2022 він неодноразово пропонував відповідачу знятися з реєстрації місця проживання в належному йому будинку, але відповідач відмовляється, посилаючись на відсутність вільного часу.

Через реєстрацію відповідача в належному йому будинку позбавлений права вільно розпоряджатися своєю власністю, змушений сплачувати за нього комунальні послуги, не має можливості отримувати субсидію на оплату комунальних послуг з опалення будинку.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, розпорядженням Верховного Суду від 15.03.2022 року за № 8/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (Краматорський міський суд Донецької області)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краматорського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

В жовтні 2023 року дану справу було зареєстровано в Індустріальному районному суді міста Дніпропетровська, ухвалою якого від 13 листопада 2023 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті.

В судове засідання сторони не з`явилися.

При цьому в матеріалах справи наявна заява позивача, в якій він наполягає на задоволенні позовних вимог та не заперечує проти заочного розгляду справи.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 повідомлявся про розгляд справи за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Згідно поштового повідомлення за вказаною адресою відповідач відсутній.

У зв`язку з чим судом було розміщено оголошення про виклик відповідача до суду на офіційному сайті «Судова влада України».

Враховуючи, що відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позов або будь-які інші заперечення проти позову не надав, справу розглянуто у відсутність відповідача на підставі наявних даних та доказів.

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне:

Судом установлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09 вересня 2006 року, посвідченого нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , що також підтверджується витягом з Державного реєстру правочинів.

Також судом установлено, що в належному позивачу житлі зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , який не має з позивачем родинних зв`язків.

Згідно з наявним у матеріалах справи актом Комітету мікрорайону № 6 Краматорської міської ради ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 не проживає з 06 липня 2013 року.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходить з того, що відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частин першої, другої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.

Тлумачення наведених норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження майном, що перебуває у приватній власності, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі звернутися до суду за захистом свого майнового права, зокрема з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, або шляхом виселення (негаторний позов).

Суд ураховує, що відповідач не є членом сім`ї позивача. В своєму позові позивач заперечує проти подальшої реєстрації відповідача в його житлі.

Відповідач не надав суду доказів наявності в нього законного права на користування та реєстрацію місця проживання в житлі позивача.

Більш того, матеріали справи доведено, що відповідач не проживає в спірному житлі з липня 2013 року.

З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає, що позивач правомірно вимагає усунення порушення його прав шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, позов підлягає задоволенню.

Крім того, при зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статтею 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, суд присуджує стягнути вказані витрати з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Дані учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Наталія Марченко