Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/3778/23
Провадження № 2/376/227/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. Сквирський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Батовріної І.Г.

за участю секретаря Борисевич Д.Л.

розглянувши в місті Сквирі Київської області у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дядько ОСОБА_2 , який одиноко проживав та був зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 . Спадкоємцем після смерті останнього залишився його брат, батько позивача ОСОБА_3 , але з заявою про прийняття спадщини він не звертався. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, після смерті батька позивач в його квартирі виявив заповіт ОСОБА_2 , згідно з яким останній заповів все належне йому майно ОСОБА_1 . Після виявлення заповіту відразу звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено у зв`язку з пропуском строку звернення та не здійсненням дій, які б свідчили про прийняття спадщини. Вважає, що ним пропущено строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки про існування заповіту він дізнався лише після його виявлення в квартирі батька, про існування заповіту ні ОСОБА_2 ні ОСОБА_3 його не повідомляли. Просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання по справі позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує і просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає і не заперечує проти їх задоволення.

Суд, розглянувши заяви учасників справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого судового засідання суд ухвалює рішення у разі визнання позову відповідачем.

Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлені наступні обставини справи та зміст спірних правовідносин.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками вказано: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що ОСОБА_3 мав брата ОСОБА_2 .

30.06.2015 ОСОБА_2 склав заповіт, посвідчений секретарем Малолисовецької сільської ради та зареєстрований в реєстрі за №25, відповідно до якого все належне йому майно заповів ОСОБА_1 (а.с.12)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.(а.с.13)

З довідки Сквирської міської ради від 08.11.2023 вбачається, що ОСОБА_2 був зареєстрований один за адресою: АДРЕСА_1 до дня смерті.(а.с.17).

Відповідно до довідки Сквирської державної нотаріальної контори від 19.01.2024, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 не заводилась.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 (а.с.15)

Згідно позовної заяви ОСОБА_1 наприкінці 2023 року в квартирі батька ОСОБА_3 виявив правовстановлюючі документи на будинок АДРЕСА_1 та вищевказаний заповіт ОСОБА_2 після чого звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

08 листопада 2023 року, завідуючої Сквирської державної нотаріальної контори Савченко Мариною Вісловух В.А. було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з спливом строку для прийняття спадщини та відсутністю документів, що підтверджують факт прийняття спадщини.(а.с.19-20)

Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20).

У постанові ВС від 26.10.2022 року у справі 522/17925/16 Верховний Суд виходить з того, що незнання спадкоємцем про існування заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Проте ця обставина є поважною в разі, якщо особа знала про смерть спадкодавця, але їй не було відомо про заповіт, складений на її ім`я, оскільки у випадку, якщо особа не знала про смерть спадкодавця, то навіть її обізнаність про наявність заповіту не вплинула б на реалізацію нею спадкових прав, зокрема права на подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк.

Верховний Суд неодноразово наголошував, зокрема, у постановах від 09.06.2022 року в справі №369/1913/17 (провадження №61-12004св21), від 20.07.2022 року в справі №461/2565/20 (провадження №61-21209св21), про те, що свобода заповіту як принцип спадкового права, включає, серед інших елементів, також необхідність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Як на підстави поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 посилається на необізнаність про заповіт, складений на його ім`я. Зазначив, що лише в листопаді 2023 року після смерті батька ОСОБА_3 стало відомо про наявність заповіту шляхом виявлення заповіту в особистих речах батька.

Позивач звернувся з позовом до суду 04.12.2023, тобто на другий місяць після того, як дізнався про наявність заповіту, що відповідає межам строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі викладеного суд вважає, що позивачем доведено поважність причини пропуску строку на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, обумовлене його необізнаністю про наявність заповіту, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 1268, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 81, 200, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Сквирської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 додатковий строк, а саме два місяці з дня набрання рішенням законної сили, для подання до відповідної нотаріальної контори (нотаріуса) заяви про прийняття спадщини за заповітом від 30.06.2015, після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.Г.Батовріна