ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/617/24 Справа № 196/883/22 Суддя у 1-й інстанції - Бабічева Л.П. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
П О СТ А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року Дніпровський Апеляційний суд у складі: головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М.., Пищиди М.М.,

за участю секретаря Лопакової А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС"

на рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року, -

В С Т А Н О В И В:

02 грудня 2022 року ТОВ "Вердикт Капітал" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.08.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № , відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, а саме кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб на умовах цього договору, а також згідно Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM». Відповідно до умов договору позики кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з максимальним лімітом 20000,00 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами. Строк та умови користування кожним траншем є окремим і визначається сторонами відповідно до умов договору. Договір позики укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 10.08.2019 року, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом. Пропозиція (Оферта) на отримання 10 701 траншу згідно Заявки-анкети № від 09.11.2019 року в рамках договору про надання позики № від 10.08.2019 року підписано відповідачем 09.11.2019 року електронним цифровим підписом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 5900 грн. За період користування кредитними коштами відповідачем здійснені часткові платежі на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, однак заборгованість за кредитним договором не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом станом на 08.11.2022 року згідно розрахунку становить 62893,98 грн., з яких: 5899,98 грн. - заборгованість за кредитом; 56994,00 грн. - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. 14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників за договорами позики, у т.ч. за договором позики № від 10.08.2019 року, укладеним із відповідачем, а отже, ТОВ "Вердикт Капітал" наділений правом грошової вимоги до ОСОБА_1 . На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10.08.2019 року у сумі 62893,98 грн.; а також понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 9000,00 грн.( том 1 а.с.1 а- 6).

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено (том 1 а.с.224-226).

Не погодившись із рішенням суду, ТОВ "ДЕБТ ФОРС" звернулося з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду 1 інстанції скасувати, і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі (том 2 а.с.231-236).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 10.08.2019 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (а.с. 7-12).

Згідно п.1.2., п.1.5 вказаного договору кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами), з максимальним розміром кредитної лінії - 20000,00 грн., в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні другого та наступних траншів. Строк та умови користування кожним траншем є окремим та визначається відповідно до умов договору.

У відповідності з п.1.6. вказаного договору розмір відсотків за один день користування кредитом (траншем) та річна відсоткова ставка визначаються сторонами у Додатку №1 та Додатку №2 до договору при наданні першого траншу кредиту, та Додатку №3 та Додатку №4 до Договору при наданні другого та наступних траншів кредиту (а.с. 7).

Проте, позивачем вказані додатки до договору позики, а саме: Додаток №1, Додаток №2, Додаток №3 та Додаток №4, додані не були.

Згідно п.1.10.2. договору максимальна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 638,75% (а.с. 8).

Договір позики було укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 10.08.2019 року, що акцептована відповідачем шляхом підписання електронним підписом. Пропозиція (Оферта) на отримання 10 701 траншу згідно Заявки-анкети № від 09.11.2019 року в рамках договору про надання позики № від 10.08.2019 року підписана відповідачем 09.11.2019 року електронним цифровим підписом (а.с. 13-15).

ТОВ «ІНФІНАНС» було надано позичальнику - відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 5900 грн., які були перераховані на банківську картку останнього (а.с. 17).

Відповідач у судовому засіданні визнав отримання кредитних коштів у сумі 5900 грн.

14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до п. 6.1.1. якого Клієнт відступає, а Фактор приймає Право вимоги, яке згідно п.6.1.4 договору переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги (а.с. 44-52).

09.03.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕРДИКТ КАПІТАЛ" та Товариством з обмеженою відповідальністю "КАМПСІС ФІНАНС" був укладений Договір №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до п. 5.2 якого права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (а.с.130-140).

Згідно п. 7.1 Договору №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), відповідно до цього Договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 210 420,89 грн. Згідно п. 7.2 Договору ціна договору сплачується новим кредитором кредитору в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п.12 цього Договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному п.5.6.2 цього Договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього Договору.

Згідно Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді до Договору №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року та Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором №09-03/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 09.03.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "КАМПСІС ФІНАНС" перейшли права вимоги за кредитним договором №, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 151, 152).

Також, 11.05.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "КАМПСІС ФІНАНС" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" був укладений Договір №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до п. 5.2 якого права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4) (а.с. 153-161).

Згідно п. 7.1 Договору №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за Договорами позики (Кредитними договорами), відповідно до цього Договору новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти у сумі 166 377,73 грн. Згідно п. 7.2 Договору ціна договору сплачується новим кредитором кредитору в будь-який передбачений (не заборонений) законодавством спосіб, в тому числі, але не виключно, шляхом перерахування коштів на рахунок вказаний в п.12 цього Договору або зарахуванням зустрічних однорідних вимог в порядку визначеному п.5.6.2 цього Договору, протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього Договору.

Згідно Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді до Договору №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року та Акту приймання-передачі Реєстру Боржників за Договором №11-05/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 11.05.2023 року до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" перейшли права вимоги за кредитним договором №, укладеним з ОСОБА_1 (а.с. 172, 173).

Однак, в матеріалах справи відсутній Додаток №2 до договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал», а тому неможливо встановити чи було передано ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 10.08.2019 року згідно Акту приймання-передавання Реєстру Боржників, чи є ОСОБА_1 боржником згідно вказаного Акту, та який розмір (розрахунок сум) заборгованості боржника.

В якості доказу на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № від 10.08.2019 року до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року позивач долучив до позовної заяви копію з Додатку №3 та Витяг з Додатку №3 до Договору факторингу №14-07 від 14.07.2021 року (а.с. 53-56).

Проте, суд критично оцінив вказані докази, оскільки відповідно до п.6.1.4 Договору факторингу право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, а не Додаток №3.

Відсутність Додатку №2 до Договору факторингу від 14.07.2021 унеможливила встановити достовірність відомостей щодо наявного у ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором № від 10.08.2019 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , а також позбавила суд можливості з`ясувати підстави і умови переходу права вимоги від первісного кредитора, а наступні договори є похідними від вказаного вище Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року.

Також представником ТОВ "Вердикт Капітал" не було надано ніяких ні первинних документів (у тому числі виписки за договором чи інших первинних документів, які б відображали розмір отриманих ОСОБА_1 коштів, час їх отримання, суми, які підлягали сплаті, фактично сплачені кошти), ні належного розрахунку заборгованості з зазначенням суми наданих у кредит коштів, суми заборгованості, періодів, за які вона виникла, тобто доказів, які б підтверджували заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 10.08.2019 року, укладеним з ТОВ «Інфінанс». Не надано суду належного розрахунку заборгованості відповідача за спірним кредитним договором, з якого вбачалося б яким саме чином і за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості.

Лише факт набуття ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу від 14.07.2021 року від ТОВ «Інфінанс» права вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно із кредитним договором № від 10.08.2019 року, за відсутності доказів на підтвердження розміру цієї заборгованості та за відсутності доказів, які б дозволяли ідентифікувати кредитний договір, не дав суду підстав стягувати зазначені суми з позивача.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд 1 інстанції виходив із того, що з наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 (а.с. 38-43) станом на 08.11.2022 року, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Зазначений розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений ТОВ Вердикт Капітал є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до Відповідача. Не є належним та допустимим доказом. Належного розрахунку заборгованості відповідача за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10.08.2019 року суду не надано.

Колегія суддів повністю погоджується з висновками суду першої інстанції.

За нормою ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Згідно із ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1ст. 1078 ЦК України).

14.07.2021 року між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №14-07/21, відповідно до п. 6.1.1. якого Клієнт відступає, а Фактор приймає Право вимоги, яке згідно п.6.1.4 договору переходить до Фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, після чого Фактор стає новим кредитором по відношенню до Боржників стосовно переданого Права вимоги (а.с. 44-52).

В матеріалах справи відсутній Додаток №2 до договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року, укладеного між ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «Вердикт Капітал», а тому неможливо встановити чи було передано ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 10.08.2019 року згідно Акту приймання-передавання Реєстру Боржників, чи є ОСОБА_1 боржником згідно вказаного Акту, та який розмір (розрахунок сум) заборгованості боржника.

В якості доказу на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором № від 10.08.2019 року до ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року позивач долучив до позовної заяви копію з Додатку №3 та Витяг з Додатку №3 до Договору факторингу №14-07 від 14.07.2021 року (а.с. 53-56).

Проте, відповідно до п.6.1.4 Договору факторингу право вимоги переходить до Фактора з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників (Додаток №2), який є підтвердженням передачі Фактору права грошової вимоги до Боржників, а не Додаток №3.

Відсутність Додатку №2 до Договору факторингу від 14.07.2021 позбавляє суд можливості встановити достовірність відомостей щодо наявного у ТОВ "Вердикт Капітал" права вимоги за кредитним договором № від 10.08.2019 року, боржником за яким є ОСОБА_1 , а також позбавляє суд можливості з`ясувати підстави і умови переходу права вимоги від первісного кредитора, а наступні договори є похідними від вказаного вище Договору факторингу №14-07/21 від 14.07.2021 року.

Також представником ТОВ "Вердикт Капітал" не було надано ніяких ні первинних документів (у тому числі виписки за договором чи інших первинних документів, які б відображали розмір отриманих ОСОБА_1 коштів, час їх отримання, суми, які підлягали сплаті, фактично сплачені кошти), ні належного розрахунку заборгованості з зазначенням суми наданих у кредит коштів, суми заборгованості, періодів, за які вона виникла, тобто доказів, які б підтверджували заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № від 10.08.2019 року, укладеним з ТОВ «Інфінанс». Не надано суду належного розрахунку заборгованості відповідача за спірним кредитним договором, з якого вбачалося б яким саме чином і за який період обчислені кожна зі складових зазначеної загальної суми заборгованості.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Верховний Суд 30 січня 2018 року (ВС/КЦС у справі №161/16891/15-ц) дійшов висновку про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Між тим, із урахуванням викладеного, на підставі наданих доказів, суд встановив, що розмір боргу, заявлений товариством до стягнення, є таким, що не знайшов свого належного та допустимого підтвердження.

Товариством відповідної виписки по руху коштів за договором надання позики та останніми платежами позичальником на виконання вимог ст.81 ЦПК України суду не надано.

Враховуючи те, що позовна заява містить посилання на здійснення часткових платежів на погашення кредиту, однак, доказів на підтвердження чи спростування цієї обставини не надано, суд позбавлений можливості перевірити правильність виконаного товариством розрахунку заборгованості, встановити дійсний розмір заборгованості за договором.

Доводи апелянта в скарзі про те, що відповідач підписав договір, та не заперечував факт підписання, свідчить про доведеність вимог, колегія суддів вважає безпідставними та такими, що не впливають на законність оскаржуваного рішення суду, з огляду на наступне.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у ст. 3 ЦК України.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Позивачем в позові зазначалось, що відповідачу був наданий 5900 грн.

Разом із цим, з наданого суду розрахунку заборгованості ОСОБА_1 (а.с. 38-43) станом на 08.11.2022 року, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Зазначений розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений ТОВ Вердикт Капітал є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог до Відповідача. Не є належним та допустимим доказом.

Належного розрахунку заборгованості відповідача за договором надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 10.08.2019 року не надано.

Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч.1 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.2 та 3 ст.83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

З урахуванням викладеного, зважаючи, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, суд 1 інстанції дійшов висновку про неможливість задоволення позовних вимог.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕБТ ФОРС" - залишити без задоволення.

Рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 05 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: