Справа № 309/743/24
Провадження № 2/309/162/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі: головуючого-судді Піцура Я.Я.

за участю секретаря судового засідання Росоха Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданнів м. Хуст цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася в 12.12.2016 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Причиною розірвання шлюбу є відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя, окреме проживання. На даний час шлюб існує лише формально.

В позовній заяві позивач просить суд шлюб, який укладений з відповідачем розірвати.

Відзиву на позов відповідач ОСОБА_2 не подавав.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, подавши заяву у якій просить справу розглянути без її участі, одночасно після розлучення просить залишити їй дівоче прізвище « ОСОБА_4 ».

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, подавши заяву у якій визнає позов ОСОБА_1 та просить справу розглянути без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 12 грудня 2016 року у Виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №31 (а.с.6).

Від даного шлюбу народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Згідно ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою «чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання».

Враховуючи вищевикладене, а також те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач визнає позов, а томусуд приходить до висновку, що шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_2 слід розірвати.

Щодо прохання позивача ОСОБА_1 , висловлене у заяві від 27.02.2024 про залишення їй дівочого прізвища « ОСОБА_4 », то слід зазначити, що згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З свідоцтва про шлюб убачається, що при укладенні позивачем шлюбу з відповідачем її дошлюбне прізвище було « ОСОБА_6 », а отже саме таке прізвище позивача було змінено при реєстрації шлюбу, та відповідно таке прізвище може бути відновлено позивачу згідно ст. 113 СК України. Відтак вимога позивача про відновлення їй прізвища « ОСОБА_4 » не ґрунтується на приписах ст. 113 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А згідно зі ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідачем визнано позов, то 50% судового збору сплаченого позивачем при пред`явленні позову у розмірі 605,60 грн. підлягають їй поверненню з державного бюджету. Інша половина суми сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 12,13, 81, 258,259, 263-265, 289,354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Шлюб, укладений між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), який зареєстровано 12 грудня 2016 року у Виконкомі Ізянської сільської ради Хустського району Закарпатської області за актовим записом №31 розірвати.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) з державного бюджету половину суми судового збору у розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп., сплаченого згідно квитанції №0395-3195-7138-6311від 06 лютого 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 28 лютого 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.