Номер провадження: 22-ц/813/2256/24
Справа № 509/5450/13-ц
Головуючий у першій інстанції Кочко В. К.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Назарової М.В.,

суддів: Кострицького В.В., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря Лушпи В.В.,

учасники справи: заявник приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Єгор Олексійович, стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», боржники ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в порядку спрощеного позовного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2022 року, постановлену Овідіопольським районним судом Одеської області у складі: судді Кочко В.К. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку по справі № 509/5450/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс», до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В грудні 2021 року до Овідіопольського районного суду Одеської області звернувся приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шипков Є.О. з поданням про вирішення питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_3 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Подання мотивовано тим, що на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. знаходиться виконавче провадження № 64619509 з примусового виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості за договором "Автопакет" № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 гривень, яка складається в цілому з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22170,97 доларів США, що еквівалентно 101758,80 гривень, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4278,34 доларів США, що еквівалентно 34196,77 гривень, штрафу в сумі 2400,00 доларів США, що еквівалентно 19171,20 гривень. Правонаступником ПАТ КБ "Надра" є ТОВ «Консалт Солюшенс».

Згідно повних витягів Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового записів про шлюб від 20 грудня 2021 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 09 жовтня 2014 року, 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 укладено новий шлюб та змінено прізвище на « ОСОБА_4 ».

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2020 року у справі № 520/6983/17 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; здійснено розподіл спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , наступним чином: визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набрало законної сили 05 жовтня 2021 року.

Посилаючись на те, що в добровільному порядку рішення суду боржником не виконується, а станом на момент звернення з поданням право власності на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_1 боржник не зареєструвала в установленому законом порядку, приватний виконавець просив вирішити питання щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 81,3 кв.м, житловою площею 51,1 кв.м.

Ухвалою суду від 10 січня 2022 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Єгора Олексійовича про вирішення питання про звернення стягнення на майно, що не зареєстровано за боржником в установленому законом порядку, задоволено.

Звернуто стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_5 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме 1/2 частини квартири загальною площею: 81,3 кв.м, житловою площею: 51,1 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 , при примусовому виконанні виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом міста Одеси, про: стягнути солідарно з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 ), та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_2 ), на користь ПАТ КБ «Надра» () заборгованість за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 гривень, яка складається в цілому з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22170,97 доларів США, що еквівалентно 101758,80 гривень, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4278,34 доларів США, що еквівалентно 34196,77 гривень, штрафу в сумі 2400,00 доларів США, що еквівалентно 19171,20 гривень.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції зробив висновок про наявність підстав для звернення державного виконавця до суду з поданням на підставі частини десятої статті 440 ЦПК України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2022 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким скасувати ухвалу суду та відмовити приватному виконавцю виконавчого округу Одеської області Шипкову Єгору Олексійовичу у задоволенні подання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Доводами апеляційної скарги є те, що на час відкриття виконавчого провадження квартира АДРЕСА_2 належала боржнику ОСОБА_2 , боргові зобов`язання виникли у зв`язку з наданням кредиту на придбання автомобіля, який мав бути реалізований в рахунок боргу, а тому до боржника застосовуються заходи примусового виконання відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, кошти боржника у фінансових та банківських установах, здійснюється розшук транспортного засобу боржника, що, на її думку, свідчить про те, що реалізація нерухомого майна, яке не було зареєстровано, є передчасним, незаконним та необґрунтованим способом.

Крім того вказала, що не була повідомлена про час та місце судового розгляду, як і не знала про наявність подання приватного виконавця.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Консалт Солюшенс» доводи апеляційної скарги не визнало, апеляційну скаргу просило залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін, вказавши, що згідно відповіді ГСЦ від 13 вересня 2023 року за вих. № 31/1534АЗ-20267-2023 предмет застави - транспортний засіб MITSUBISHI OUTLANDER VIN(кузов): НОМЕР_3 , номер державної реєстрації: НОМЕР_4 21.10.2016 року було відчужено новому власнику ОСОБА_6 . Таким чином, у ТОВ «Консалт Солюшенс» є підстави вважати, що предмет застави було відчужено незаконно, в той час, коли на автомобіль було накладено обтяження у вигляді застави транспортного засобу.

В судовому засіданні 27 лютого 2024 року представник ТОВ «Консалт Солюшенс» Жилко Е.О. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

В судове засідання 29 лютого 2024 року представник ТОВ «Консалт Солюшенс» Жилко Е.О. не з`явився, надіслав на адресу апеляційного суду заяву про розгляд справи без участі представника та про долучення до матеріалів справи інформаційних довідок № 367662018, № 367661564 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 , право власності на об`єкти нерухомого майна за якою не зареєстровано.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи до судового засідання не з`явилися, що відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Зокрема, ОСОБА_1 отримала судову повістку-повідомлення 03 лютого 2024 року, що підтверджується інформацією, отриманою з офіційного сайту Укрпошти у розділі «Трекінг» за номером трекінга: 331.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Переглядаючи вказану ухвалу суду за доводами апеляційної скарги, колегія суддів зазначає таке.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у лютому 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра" (далі -ПАТ КБ "Надра") звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.

У квітні 2013 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ "Надра", третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 квітня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "Надра"та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 об`єднано в одне провадження.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Надра", третя особа ОСОБА_3 , про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію залишено без розгляду.

Заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року позовні вимоги ПАТ КБ "Надра"до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованість за кредитним договором у розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн, яка складається в цілому з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4 278,34 доларів США, що еквівалентно 34 196,77 грн, штрафу в сумі 2 400,00 доларів США, що еквівалентно 19 171,20 грн, а також судові витрати по справі в розмірі 3 441,00 грн.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 листопада 2013 року заяву ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про скасування заочного рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ "Надра"до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задоволено.

Заочне рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року по справі за позовом ПАТ КБ "Надра"до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором скасовано.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користьПАТ КБ "Надра"заборгованість за договором "Автопакет" N ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн, яка складається в цілому з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 22 170,97 доларів США, що еквівалентно 177 101,71 грн, заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 12 730,99 доларів США, що еквівалентно 101 758,80 грн, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4 278,34 доларів США, що еквівалентно 34 196,77 грн, штрафу в сумі 2 400,00 доларів США, що еквівалентно 19 171,20 грн.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" сплачений судовий збір у сумі 3 441,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року, ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, шляхом подання 18 травня 2016 року апеляційної скарги.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 листопада 2016 року апеляційне провадження у справі за позовом ПАТ КБ "Надра"до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 03 лютого 2014 року закрито у зв`язку з відмовою ОСОБА_2 від апеляційної скарги.

13 листопада 2017 року ОСОБА_2 оскаржив в апеляційному порядку ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року, якою зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 листопада 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків скарги, який не може перевищувати тридцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року відмовлено.

30 грудня 2017 року ОСОБА_2 через засоби поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та передати справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судом норм матеріального та порушенням норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 12 вересня 2013 року з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Ухвалою Верховного Суду від 07 лютого 2018 року відкрито касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року та витребувано з Овідіопольського районного суду Одеської області цивільну справу N509/5450/13.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2020 року залучено правонаступника ПАТ «КБ «Надра» - ТОВ «Консалт Солюшенс», до участі у справі за позовом ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «КБ «Надра», третя особа ОСОБА_3 про визнання договору поруки таким, що припинив свою дію.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 травня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу апеляційного суду Одеської області від 14 грудня 2017 року залишено без змін.

16 липня 2020 року на виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області видано виконавчі листи у справі № 509/5450/13-ц, строк пред`явлення до виконання яких сплинув 28 листопада 2019 року.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області 23 листопада 2020 року поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області, щодо боржника ОСОБА_7 про стягнення солідарно на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн; поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області, щодо боржника ОСОБА_7 про стягнення солідарно на користь ПАТ «КБ « Надра» сплачений судовий збір у сумі 3 441,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 23 листопада 2020 року скасовано та постановлено нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання задоволено.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308, ) строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» заборгованості за договором «Автопакет» № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 грн.

Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, 36, оф. 308, ) строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області щодо боржника ОСОБА_3 про стягнення солідарно на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» сплаченого судового збору у сумі 3441 грн.

На примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шипкова Є.О. знаходиться виконавче провадження № 64619509 з примусового виконання виконавчого листа № 509/5450/13-ц, виданого 16 липня 2020 року Овідіопольським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ "Надра" заборгованості за договором "Автопакет" № ОД17/08/2007/840-К/69 від 16 серпня 2007 року в розмірі 41 580,30 доларів США, що еквівалентно 332 228,48 гривень, яка складається в цілому з: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 22170,97 доларів США, що еквівалентно 101758,80 гривень, пені за прострочення сплати кредитом у розмірі 4278,34 доларів США, що еквівалентно 34196,77 гривень, штрафу в сумі 2400,00 доларів США, що еквівалентно 19171,20 гривень. Правонаступником ПАТ КБ "Надра" є ТОВ «Консалт Солюшенс».

23 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шипковим Єгором Олексійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку надіслано сторонам виконавчого провадження рекомендованим листом з повідомленням про вручення, за адресою вказаною у виконавчому документі, а також виклик про явку до приватного виконавця на прийом, зобов`язано надати достовірні відомості про доходи та місце роботи, на підтвердження чого надати довідку з місця роботи; достовірні відомості про кошти у гривнях та іноземній валюті, інші цінності (дорогоцінні метали, ювелірні вироби тощо), у тому числі про кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, про рахунки в цінних паперах у депозитарних установах, що знаходяться на території України та за її межами, з зазначенням назви відповідної установи та її адреси, на підтвердження чого надати копії відповідних договорів або інших документів; достовірні відомості про майно, у тому числі про майно, що перебуває у спільній власності (місцезнаходження, технічна характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих документів про відповідне право; достовірні відомості про майно, що перебуває в заставі/іпотеці або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні від інших осіб (місцезнаходження майна, його характеристика тощо) з наданням копій підтверджуючих договорів та додатків до них; достовірні відомості про майнові права, на які може бути звернено стягнення, зокрема частки у статутному капіталі юридичних осіб, в тому числі майнові права, що є предметом застави/іпотеки, з наданням копій підтверджуючих документів; копії паспорта громадянина України та паспорта громадянина України для виїзду за кордон; довідку про склад сім`ї; документи щодо зареєстрованих осіб в житлових будинках, квартирах, що належать на праві приватної та/або спільної власності, що підтверджується реєстром відправлень АТ «УКРПОШТА» від 23 лютого 2021 року, відправлення № 077 (а.с. 167, 173, т. 2).

Одночасно із відкриттям виконавчого провадження приватним виконавцем було направлено запити до реєструючих установ з метою перевірки майнового стану боржника.

В ході примусового виконання встановлено, що боржник має відкриті рахунки в банківській установі, але коштів для задоволення вимог стягувача виявлено не було.

Матеріалами справи також підтверджено, що в ході примусового виконання встановлено: згідно відповіді МВС в боржника не виявлено транспортні засоби (а.с. 176, т. 2).

Приватним виконавцем на виконання вимог заяви стягувача про відкриття виконавчого провадження, з метою реального виконання вимог виконавчого документу, винесено постанову про арешт майна боржника № 64619509 від 23 лютого 2021 року, відповідно до якої накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_7 в межах суми звернення стягнення (а.с. 169-170, т. 2).

Приватний виконавець в обгрунтування подання посилається на те, що 15 червня 2021 року ним здійснено виїзд за адресою реєстрації боржника, а саме: АДРЕСА_3 , боржника знайдено не було, майна, на яке можливо звернути стягнення виявлено не було. На неодноразові виклики Приватного виконавця, боржниця не з`являлася, декларацію про майно та доходи боржника фізичної особи не надала.

Згідно повних витягів Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового записів про шлюб від 20 грудня 2021 року ОСОБА_3 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який розірвано 09 жовтня 2014 року, 07 листопада 2014 року ОСОБА_3 укладено новий шлюб та змінено прізвище на « ОСОБА_4 ».

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2020 року у справі № 520/6983/17 визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 нерухоме майно - квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; здійснено розподіл спільного сумісного майна подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , наступним чином: визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 147-159, т. 2) .

Рішення суду набрало законної сили 05 жовтня 2021 року (а.с. 160-166, т. 2).

Згідно змісту наданих ТОВ «Консалт Солюшенс» інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 лютого 2024 року № 367662018, № 367661564 як момент звернення приватного виконавця з поданням, так і на момент розгляду справи судом, право власності на об`єкт нерухомого майна 1/2 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 боржник ОСОБА_5 в установленому законом порядку не зареєструвала.

За таких обставин, коли заявник посилається на обставини того, що у боржника відсутнє інше майно, на яке може бути звернуто стягнення, колегія суддів, діючи в межах доводів апеляційної скарги, якими є нез`ясування судом всіх обставин справи та не дослідження і ненадання належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам та обставинам, вважає за необхідне задовольнити клопотання заявника та залучити до матеріалів справи надані останнім інформаційні довідки № 367662018, № 367661564 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_5 , право власності на об`єкти нерухомого майна за якою не зареєстровано.

Суд мав перевірити відсутність у позивачки у власності іншого майна, оскільки таке є предметом доказування по справі, проте залишилося нез`ясованим судом.

Отже, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 367 ЦПК України про можливість прийняття судом апеляційної інстанції доказів, які не були подані до суду першої інстанці, у виняткових випадках, а в даному випадку залишилися нез`ясованими фактичні обставини справи, від встановлення правильності яких залежить правильне вирішення справи, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне долучити до матеріалів справи надані в суді апеляційної інстанції докази того, що у власності позивачки відсутнє інше нерухоме майно, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майена щодо суб`єктів.

Що стосується доводів апеляційної скарги про першочерговий розшук автомобіля, на придбання якого було отримано кредит, то суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, і в даному випадку приватний виконавець ставить питання лише щодо одного із солідарних боржників, яким є ОСОБА_1 і щодо якої в його провадженні наявне виконавче провадження, тому з`ясовує можливість своєчасного реального виконання судового рішення та вживає надані йому законом заходи для цього, одним із яких є звернення стягнення на майно, що не зареєстроване за боржником в установленому законом порядку.

Також не заслуговують на увагу посилання скаржника на те, що реалізація нерухомого майна, яке не було зареєстровано, було передчасним, за можливості застосування інших заходів примусового виконання відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, накладення арешту на рухоме та нерухоме майно, кошти боржника у фінансових та банківських установах; здійснення розшуку транспортного засобу боржника, враховуючи, що боргові зобов`язання виникли у зв`язку з наданням кредиту на придбання автомобіля, який і мав бути реалізований в рахунок боргу, з таких підстав.

Так, з матеріалів подання вбачається, що приватним виконавцем постановами від 23 лютого 2021 року накладено арешт на майно, що належить боржнику, а також грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 45774 доларів США 28 центів США (а.с. 169-170, 171-172, т. 2).

Однак, згідно отриманої виконавцем від Міністерства внутрішніх справ України інформації у МВС відсутні дані про зареєстровані за боржником ( ОСОБА_3 ) траснпортні засоби, а згідно відповіді Державної фіскальної служби України щодо наявності рахунків у боржника - боржник за вказаним у запиті податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває, інформація щодо джерел отримання доходів відсутня, також з відповіді Пенсійного фонду України № від 01.09.2021 вбачається, що інформацію про особу-боржника ОСОБА_3 , яка працює за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи не знайдено (а.с. 174, 176, 177, 178, т. 2).

Наведені обставини та надані у їх підтвердження докази свідчать про те, що приватним виконавцем проведені усі можливі заходи у виконавчому провадженні, зокрема, шляхом накладення арешту на нерухоме майно, проте, ці дії не призвели до задоволення вимог стягувачів, тому існують підстави для задоволення подання, оскільки приватним виконавцем у повному обсязі вчинені виконавчі дії щодо встановлення наявності у боржника рухомого чи нерухомого майна, коштів, дотримані вимоги Закону України «Про виконавче провадження», іншого майна не виявлено, вжитих державним виконавцем заходів недостатньо для повного виконання рішення суду про стягнення боргу.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2020 року у справі № 676/1314/19 (провадження № 61-16321св19) та від 24 лютого 2021 року у справі № 310/5140/14 (провадження № 61-1842св20).

Також колегія суддів зазначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

У частині першій статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно (частини третя та четверта статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця (частина десята статті 440 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 липня 2020 року в справі № 488/3753/17-ц (провадження № 61-17011сво19) зроблено висновок, що «розгляд процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб) є виконанням судових рішень, як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав. Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Правовідносини з виконання судових рішень є триваючими до тих пір, поки судове рішення не буде виконане у порядку, передбаченому законом».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2023 року в справі № 2-2727/11 (провадження № 61-8007св23) вказано, що:

«відповідно до частини третьої та четвертої статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірку, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам. У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, наведеним в постанові від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19 (провадження № 61-9215св20), від 10 лютого 2020 року у справі № 676/1314/19 (провадження № 61-16321св19).

При розгляді справ указаної категорії необхідно враховувати, що однією з головних засад здійснення судочинства в Україні є обов`язковість судового рішення. Немає сенсу в правосудді, якщо рішення судів не виконуються, а невиконання судових рішень є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

Ураховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, встановивши, що боржниця ОСОБА_1 не має грошових коштів та іншого майна, на яке приватним виконавцем може бути звернуто стягнення з метою виконання рішення суду, дійшов правильного висновку про задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, а тому задоволенню не підлягають.

Зокрема, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення ОСОБА_1 про розгляд подання, враховуючи, що за положеннями ч. 11 ст. 440 ЦПК України, подання державного виконавця, приватного виконавця розглядається судом негайно без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

Тому по справі відсутнє таке порушення норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Отже, висновки суду першої інстанції про те, що борг не повернуто, приватним виконавцем проведені усі можливі заходи за виконавчим провадженням, а боржник, щодо якого приватним виконавцем здійснюються виконавчі дії, не вчиняє дії щодо реєстрації права власності на частку квартири, відповідають обставинам справи та зроблені з дотриманням норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому не заслуговують на увагу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 10 січня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови 29 лютого 2024 року.

Головуючий М.В. Назарова

Судді: В.В. Кострицький

Ю.П. Лозко