Справа № 643/3129/24
Провадження № 2-н/643/594/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024 суддя Московського районного суду м. Харкова Скотар А.Ю., розглянувши заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ВОРОБЙОВІ ГОРИ 2» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості з оплати комунальних послуг,

встановив:

ОСББ «ВОРОБЦЙОВІ ГОРИ 2» 29.03.2024 звернулось до Московського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 суми заборгованості з оплати комунальних послуг, що виникли за адресою належній боржнику на праві власності квартири АДРЕСА_2 та сплаченого судового збору в розмірі 302,80 грн.

Останньою відомою адресою реєстрації боржника стягувач вказує АДРЕСА_1 , проте заборгованість, яку просить стягнути стягувач виникла за адресою квартири, що належить боржнику на праві власності (квартира АДРЕСА_2 ).

Згідно з інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 01.04.2024, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Виходячи з аналізу зазначених правових норм, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема, щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно тощо.

У постанові від 07 липня 2020 року у справа № 910/10647/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17).

Отже, заява про видачу судового наказу має подаватись за правилом виключної підсудності, за місцем знаходження майна, щодо якого заявлені вимоги про стягнення заборгованості з його утримання.

Як вбачається зі змісту заяви, боржником є фізична особа, а не юридична особа чи фізична особа-підприємець, отже правила ч. 8 ст. 165 ЦПК України, яка передбачає можливість передачі заяви про видачу судового наказу за підсудністю, в даному випадку не застосовується.

Пунктом 9 частини 1 статті 165 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Оскільки заборгованість виникла за приводу утримання майна, що знаходиться на території Київського району м. Харкова, суддя вважає за необхідне відмовити заявнику у видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст. 165, 166, 167 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «ВОРОБЙОВІ ГОРИ 2» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості з оплати комунальних послуг, що виникла за адресою належної боржнику на праві власності квартири АДРЕСА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.Ю. Скотар