Справа № 755/2868/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без руху

"22" лютого 2024 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

позивач через підсистему Електронний суд звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Як убачається з позовної заяви позивач просить суд, зокрема, стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 13 116,83 грн та заборгованості за відсотками у розмірі 27 560,46 грн.

Однак позивачем не додано до позовної заяви розрахунку заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, що позбавляє суд можливості перевірити правильність такого нарахування.

Обґрунтований розрахунок позовних вимог це такий розрахунок, що містить обчислення, порядок нарахування сум (множення, додавання, нарахування процентів та інше) та підстави такого нарахування, передбачені законом або умовами угоди, відображення проведених оплат, періоди.

Отже, обґрунтований розрахунок позовних вимог вимагає посилання на первинні документи. Такі посилання слід пов`язувати з відповідними юридичними фактами, які мали місце і впливали на розмір суми боргу, з обов`язковим зазначенням часу їх настання.

Тому позивачу необхідно надати розрахунок сум, що стягуються.

Згідно із абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Як доказ направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача позивачем надано копію опису вкладення, копію реєстру відправки та чеку.

Суд зазначає, що з доданого реєстру відправки не убачається, що на адресу відповідача надіслано будь-який лист. Крім того, з опису вкладення наданого позивачем убачається, що він містить позовну заяву з додатками на 9 арк., тоді як позивачем до суду подано позовну заяву з доданими до неї документами більш ніж на 300 арк.

Тому позивачу необхідно надати докази направлення копії позовної заяви з усіма доданими до неї документами на адресу відповідача, а саме: копію накладної поштового оператора або копію реєстру відправки та копію опису вкладення з поіменним переліком усіх доданих до позову документів.

Крім того, згідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем додано до позовної заяви платіжну інструкцію № 41 від 14 січня 2024 року на суму 2 422,40 грн.

Згідно з ч. 1,2 ст. 9 Закону України "Про судовий збір" судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.08.2021 у справі №160/5879/20.

З позовної заяви, а також згідно відомостей, що містяться в Автоматизованій системі документообігу суду, судом встановлено, що платіжну інструкцію № 41 від 14 січня 2024 року на суму 2 422 грн, використано позивачем при поданні позовної заяви в межах справи № 755/1518/254 де ухвалою суду від 26 січня 2024 року повернуто позовну заяву позивачу.

Суд зазначає, що доданий до цієї позовної заяви доказ сплати судового збору не є належним, оскільки був використаний в межах іншої справи та зарахований при поданні іншого позову.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Таким чином, використовуючи однин й той самий документ про сплату судового збору, позивач не позбавлений права звернутися до суду із клопотанням про повернення судового збору в межах справи № 755/1518/24 в будь-який час, в тому числі і після розгляду повторно поданої позовної заяви.

Крім того, у постанові від 13.02.2019 Верховний Суд у справі № 1540/3297/18 встановивши, що на підтвердження доказів сплати судового збору позивачем при поданні позовної заяви у цій справі було подано платіжне доручення від 16.05.2018 № 707, яке раніше позивач додавав до первісної позовної заяви у справі № 815/2416/18, та суд повернув позовну заяву у останній справі, дійшов висновку, що суди першої та апеляційної інстанцій правильно вказали, що повторно поданий той же платіжний документ про сплату збору не є належним доказом сплати цього платежу за подання повторної позовної заяви.

Зважаючи на викладене, суд зауважує, що неможливість використання документа про сплату судового збору, який подавався до первинної позовної заяви, яку суд повернув позивачу, не обмежує та не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки згідно з положеннями п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була йому повернута.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.11.2021 у справі №9901/447/21.

Тому позивачу необхідно долучити до позовних матеріалів докази сплати ним судового збору у розмірі 3 028 грн.

У відповідності до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185, ст. 258 - 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху.

Строк для усунення недоліків не може перевищувати 5-ти днів з дня отримання даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не виконання вимог даної ухвали в строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.Є.Арапіна