УХВАЛА

12 січня 2024 року

м. Київ

справа № 337/2402/22

провадження № 61-58ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», подану представником Істамовою Іриною Володимирівною, на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», третя особа - Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк»), третя особа - Хортицький відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжя Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі - Хортицький ВДВС), про зняття арешту з майна.

Позов мотивовано тим, що у Хортицькому ВДВС перебувало виконавче провадження ВП НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа №2-4241/2011, виданого 11 лютого 2013 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь AT КБ «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 358 453,17 грн.

Постановою державного виконавця від 11 лютого 2016 року виконавчий документ повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке можливо було звернути стягнення. Повторно виконавчий лист до виконання не пред`являвся. На цей час виконавче провадження ВП НОМЕР_1 знищено у зв`язку із закінченням строків його зберігання.

Боржник ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач як його дружина є спадкоємцем першої черги після його смерті та 21 вересня 2021 року звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка до приватного нотаріуса Гури М. Г., останнім заведено спадкову справу № 112/2021 року. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено у зв`язку з тим, що спадкове майно знаходиться під арештом, який було накладено постановою державного виконавця Хортицького ВДВС від 11 лютого 2013 року в межах виконавчого провадження № НОМЕР_1. Наявність арешту нерухомого майна спадкодавця ОСОБА_2 за відсутності відкритого виконавчого провадження позбавляє позивача можливості прийняти та оформити спадщину і відповідно є перешкодою для здійснення нею права власності на спадкове майно, яке вона набула в порядку спадкування відповідно до законодавства.

У зв`язку з викладеним позивач просила суд зняти арешт та заборону здійснювати відчуження всього майна, що належало спадкодавцю ОСОБА_2 , який був накладений постановою державного виконавця Хортицького ВДВС від 11 лютого 2013 року у виконавчому провадженні ВП НОМЕР_1.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2023 року, позов ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа - Хортицький ВДВС, про зняття арешту з майна задоволено повністю.

Знято арешт з усього нерухомого майна ОСОБА_2 , який накладений постановою державного виконавця Хортицького ВДВС від 19 лютого 2013 року у межах виконавчого провадження № НОМЕР_1, запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 11 квітня 2013 року № 635303.

29 грудня 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просило скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України 22 листопада 2023 року ухвалив Рішення у справі

№ 10-р(ІІ)/2023 щодо відповідності Конституції України (конституційності) пунктів 1, 5 частини шостої статті 19, пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, зокрема, визнав таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2частини третьої статті 389 ЦПК України. У пунктах 7.6. - 7.8. Рішення вказано, що Європейський суд із прав людини послідовно обстоює позицію, що для розуміння змісту обмежень права на доступ до суду, гарантованого статтею 6 Конвенції, є потреба у врахуванні ролі касаційних судів та визнанні того, що умови прийнятності касаційної скарги щодо питань права можуть бути суворіші, ніж для звичайної скарги; застосування визначеного у національному праві критерію ratione valoris для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою процесуальною вимогою з огляду на саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості. Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів. Тому внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики.

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі прозняття арешту з майна.

Відповідно до пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції.

Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.

З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін і суспільства, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Справа № 337/2402/22 є незначної складності та не належить до виключень, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

У касаційній скарзі заявник зазначає, що справа є малозначною, проте вказує, що вона оскаржується до Верховного Суду згідно підпунктів а), в) пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, зокрема: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Разом з тим заявник належним чином не обґрунтовує, в чому саме полягає суспільний інтерес та виняткове значеннясаме цієї справи для нього. А посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особи, яка подала касаційну скаргу, з оскарженим судовим рішенням, і, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Таким чином, оскаржені судові рішення ухвалені у малозначній справі. Тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 13 лютого 2023 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 12 грудня 2023 року у справі № 337/2402/22.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков

Д. А. Гудима

М. М. Русинчук