Справа № 930/2251/23
Провадження № 22-ц/801/532/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Науменко С. М.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 рокуСправа № 930/2251/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Литвина С. С.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 930/2251/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Науменка С. М. у залі суду, повний текст якого складено 25 грудня 2023 року,

встановив:

Короткий зміст вимог

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що з 20 серпня 2020 року по 03 жовтня 2022 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

Від шлюбу у них є малолітні сини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після розірвання шлюбу діти проживають з відповідачкою.

Згідно з рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх доходів, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2022 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, а також аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

З 23 лютого 2023 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

Від шлюбу у них є малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебуває на його утриманні.

Також на його утриманні перебуває дружина, яка знаходиться у декретній відпустці, її син від попереднього шлюбу, а також мати дружини, яка хворіє на онкологічне захворювання та потребує значних коштів на лікування.

Крім того, у зв`язку з службовою необхідністю його переведено за місцем роботи в Київську область, де він винаймає житло для сім`ї та несе витрати на це.

Відтак його матеріальний стан значно погіршився.

Указує, що ОСОБА_2 перебуває за кордоном в Ірландській Республіці, де безкоштовно проживає у соціальному житлі та отримує щомісяця від держави грошову допомогу, як особа, що перебуває під тимчасовим захистом у розмірі 824 євро та по 40 євро на кожну дитину.

Посилаючись на ці обставини, з урахуванням клопотання про залишення без розгляду частини позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд:

зменшити розмір утримуваних з нього аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 до 1/8 частки від усіх його доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Короткий зміст судового рішення

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі;

позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, суттєво погіршився його матеріальний стан або стан здоров`я, унаслідок чого виникла б необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі;

зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів;

батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою;

позивачем не доведено, що загальний сукупний розмір аліментів, які з нього стягуються, перевищує встановлену максимальну межу стягнень, яка передбачена чинними нормами законодавства.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У січні 2024 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати й ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 29 січня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя - Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 02 лютого 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху з підстав несплати судового збору.

08 лютого 2023 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 подав квитанцію про оплату судового збору.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано відповідачці строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року у задоволенні клопотань ОСОБА_1 про приєднання до матеріалів справи доказів та про виклик учасників справи в судове засідання відмовлено, справу призначено до розгляду на 07 березня 2024 року в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 березня 2024 року призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження на 14 березня 2024 року 09:00 год з повідомленням сторін.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що:

судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;

погіршення матеріального становища батька є підставою для зменшення розміру аліментів;

з моменту ухвалення судового рішення про стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей, суттєво погіршився його матеріальний стан, оскільки він одружився та має на своєму утриманні дитину від цього шлюбу, дружину, яка перебуває у декретній відпустці, її сина від попереднього шлюбу та матір дружини, яка хворіє на онкологічне захворювання та потребує лікування;

загальний розмір аліментів, який стягується з нього становить більше 50 %, що суперечить вимогам чинного законодавства та порушує його права;

зменшення розміру аліментів на утримання дітей з 1/3 до 1/8 всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є розумним, не суперечить нормам матеріального права та забезпечить справедливий баланс між правами його неповнолітніх дітей.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Зубань О. О. в інтересах ОСОБА_2 указує, що:

рішення є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують;

позивачем не надано доказів погіршення його матеріального становища;

безпідставними є посилання позивача щодо утримання ним сина дружини від попереднього шлюбу, оскільки ОСОБА_1 не є його батьком або усиновлювачем, відтак не несе обов`язку щодо утримання останнього;

доказів утримання позивачем матері дружини, а також спільного їх проживання матеріали справи не містять;

твердження позивача щодо отримання ОСОБА_2 грошових виплат по допомозі в Республіці Ірландії не підтверджені жодними доказами;

отримання відповідачкою будь-якої грошової допомоги не звільняє позивача від його обов`язку утримання своїх неповнолітніх дітей.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом установлено, що з 20 серпня 2020 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 03 жовтня 2022 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 розірвано.

Від спільного проживання у сторін народилось двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки від усіх доходів, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2022 і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , трирічного віку, а також аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 12 вересня 2022 року і до досягнення дітьми повноліття.

Аліменти на утримання дружини ОСОБА_2 стягувались до 24 листопада 2023 року.

З 23 лютого 2023 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьком якого в свідоцтві про народження записаний ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_6 .

Судовим наказом, виданим Кузнецовським міським судом Рівненської області 14 листопада 2023 року у справі № 565/1985/23 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі заробітку (доходу) боржника щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно з 13 листопада 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

З довідки про доходи № 494 від 11 вересня 2023 року, виданої ГУНП у Київській області, слідує, що ОСОБА_1 працює на посаді оперуповноваженого сектору розкриття злочинів проти особи ГУНП у Київській області. За період з червня 2023 року по серпень 2023 року нарахована заробітна плата у розмірі 72 623,20 грн, сплачені аліменти 40 495,31 грн.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Київської області № 3183 від 14 вересня 2023 року ОСОБА_6 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як отримувач державної соціальної допомоги та отримує допомогу при народженні дитини, на утриманця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно договору оренди житлового приміщення від 07 лютого 2023 року укладеного між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , остання орендувала квартиру загальною площею 47,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_1 , розмір щомісячної орендної плати за користування якою становить 9 000 грн.

Пунктом 1.3 указаного договору встановлено, що разом з орендарем буде проживати дві особи: чоловік ОСОБА_1 , син ОСОБА_9 .

З інформації ГУНП у Київській області № 1326/109/31/01-2023 від 06 листопада 2023 року слідує, що ОСОБА_1 проходить службу у ГУНП у Київській області з 13 червня 2023 року по теперішній час та відповідно до Порядку виплати та визначення розміру грошової компенсації поліцейським за найм ними житла, затвердженого постановою КМУ від 24 жовтня 2018 року № 866, компенсація за найм житла не нараховувалась та не виплачувалась.

Згідно інформації Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій області (філія ГСЦ МВС) № 31/2-4273 від 30 жовтня 2023 року відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 30 жовтня 2023 року за ОСОБА_1 транспортні засоби не зареєстровані.

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною першою статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі-Конвенція) встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі статтею 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною другою статті 51 Конституції України встановлено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Статтею 181 СК України визначено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною третьою статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У роз`ясненнях викладених у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що:

«розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку з значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів».

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить про можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом.

За положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги зміною сімейного стану та погіршенням його матеріального стану, оскільки стягнення з нього на користь відповідачки аліментів у розмірі 1/3 частки на утримання двох дітей ставить у нерівні умови його сім`ю та сім`ю відповідачки, однак доказів, які б свідчили про погіршення його матеріального стану з моменту стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей суду не надав.

Належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, зокрема, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Аліменти на утримання відповідачки стягувались до 24 листопада 2023 року, а тому на даний час підлягають сплаті аліменти лише на трьох неповнолітніх дітей.

Позивач та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі та спільно утримують їх малолітнього сина.

У постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) зроблено висновок, що:

«факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою».

Позивачем не доведено, що сплата аліментів у визначеному судовим рішенням розмірі ставить його у складне матеріальне становище, а його дохід після сплати аліментів є недостатнім для власного утримання.

Ба більше, матеріали справи не містять доказів про дійсний рівень доходів позивача ні станом на час відкриття виконавчого провадження зі стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання дітей сторін, ні на теперішній час, за умови відкриття іншого виконавчого провадження.

Ураховуючи викладене та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що підстави, визначені статтею 192 СК України, для зменшення встановленого розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відсутні.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (стаття 155 СК України).

Позивач є працездатною особою та зобов`язаний виконувати обов`язок по утриманню дитини нарівні з позивачкою.

Виховання дитини одним з батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, у цьому випадку на матір.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо неспроможності відповідача сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

Отже розмір аліментів, стягнутих згідно з рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення, у зв`язку з тим, що позивач одружився та сплачує аліменти на утримання дитини від іншого шлюбу, без належного підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на забезпечення законних потреб синів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та суперечитиме їх інтересам.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) указав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вірно визначив характер спірних правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, урахував принцип розумності та справедливості, необхідність належного матеріального забезпечення дітей та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, при цьому визначений рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 21 грудня 2022 року розмір аліментів є необхідним для забезпечення життєдіяльності неповнолітніх синів сторін, збереження того рівня життя, який діти мають тоді, коли утримуються обома батьками та отримують надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріальний стан позивача погіршився у зв`язку з утриманням його дружини, її сина від попереднього шлюбу та матері дружини, а також оплатою орендованого житла є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Київської області № 3183 від 14 вересня 2023 року ОСОБА_6 перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення, як отримувач державної соціальної допомоги та отримує допомогу при народженні дитини на утриманця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження утримання позивачем матері дружини, а також доказів того, що ОСОБА_1 є усиновлювачем сина дружини від попереднього шлюбу, тому відповідно до статті 180 СК України він не несе обов`язку щодо його утримання.

Наявність у договорі оренди житлового приміщення № 2 від 02 лютого 2023 року умови про оплату орендної плати за користування приміщенням квартири не свідчить про оплатність цього договору.

Доказів оплати орендної плати за указаним договором позивачем до суду першої інстанції не надано.

Посилання позивача на те, що загальний розмір аліментів, який стягується з нього за різними судовими рішеннями становить більше 50 %, що суперечить вимогам законодавства є безпідставними з огляду на таке.

Статтею 128 КЗпП встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Разом з тим, обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Сумарний відсоток відрахувань з заробітної плати позивача на трьох неповнолітніх дітей становить 58 % (1/3+1/4), що не перевищує встановлену максимальну межу стягнень, яка передбачена чинними нормами законодавства.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а спрямовані виключно на доведення необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Немирівського районного суду Вінницької області від 25 грудня 2023 року залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за позивачем.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ

судді: Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК