Провадження №2/523/641/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2024 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Бузовського В. В.,

при секретарі - Петровської О.П.,

за участі:

представника позивача - адвоката Жовтої А.С.

представника відповідача адвоката Башука Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Одесі в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ 42251700, місцезнаходження за адресою: вул. Пушкінська, буд.36, оф.308, м. Одеса), третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна (місцезнаходження за адресою: вул. Героїв-Прикордонників, буд.7, м. Одеса) про скасування рішення державного реєстратора, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі ТОВ), третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна (далі Приватний нотаріус), про скасування рішення про реєстрацію прав та їх обтяжень. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 15.11.2021 року позивач, ОСОБА_1 , ознайомився з інформацією розміщеною на офіційному сайті Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно та Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна та стало відомо, що Приватним нотаріусом були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме, щодо квартири загальною площею 63,2 кв.м. та житловою площею 37,6 кв.м, що складається з трьох житлових кімнат, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яку позивач набув у приватну власність на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калініченко О.В 19.03.2008, за реєстровим № 309, зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів, згідно з витягом про реєстрацію в державному реєстрі правочинів № 5624831, виданого Калініченко О.В.. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстраційний номер 2768681.

Вказана квартира є предметом Договору іпотеки від 19.03.2008 року, укладеного між TOВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , в якості забезпечення виконання умов Кредитного договору № 156-0131001/ФКВІП-08.

Відповідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2.10.2021 року було внесені зміни щодо власника вище вказаної зазначено ТОВ «Консалт Солюшенс».

Підставою внесення запису, як вказано у Реєстрі: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер індексний номер: 60979435 від 18.10.2021 року, приватний нотаріус Фролова Руслана Валеріївна. Одеський міський нотаріальний округ, Одеська області.

Позивач посилається на те, що він вчасно виконував взяті на себе обов`язки по сплаті кредитного зобов`язання, завжди був на зв`язку з Кредитором.

Окрім того, на його поштову адресу жодного разу не надходили вимоги по оплаті зобов`язання в повному обсязі, не було попереджень про здійснення дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, про існування кредитора ТОВ «Консалт Солюшенс» позивач дізнався лише 15.11.2021 року, коли представники вказаної організації прийшли до позивача додому та повідомили, що його квартиру продали.

У зв`язку з чим, позивач вважає проведенні дії протиправні та незаконні, та такими, що підлягають скасуванню за наступних підстав.

1.Порушення законодавства при внесенні даних в реєстр речових прав на нерухоме майно.

2.Заборона звернення стягнення на предмет іпотеки на період дії воєнного стану в Україні.

3.Незаконна реєстрація права власності через неузгодження з іпотекодавцем про проведення реєстраційних дій.

4.Ненадходження повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки

5.Відсутність дозволу органу опіки та піклування.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Жовта А.С., вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача адвокат Башук Д.С., вимоги позову не визнав, зазначив, що викладене позивачем не відповідає дійсності, а проведення звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося виключно до умов договору на підставі діючого законодавства.

Третя особа про місце день та час розгляду справи повідомлена належним чином, засідання подала заяву, згідно якої просила позовні вимоги розглянути у її відсутність.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні правовідносини.

19 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (скорочено - ТОВ «Укрпромбанк») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №156-0131001/ФКІП-08, за яким останній отримав грошові кошти в розмірі 88 000 дол. США під 11,6 % річних, строком до 18.03.2039 року. Вказані кредитні кошти мале цільове призначення - для придбання квартири АДРЕСА_3 .

З метою забезпечення належного виконання зобов`язань з повернення кредитних коштів, 19 березня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 було укладено іпотечний договір № 156-013001/ZФ KВІП-08, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Калініченко О.Ш. за № 313.

Предметом іпотеки за вказаним договором виступило нерухоме майно, а саме: трьохкімнатна квартира під номером АДРЕСА_4 .

30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», Акціонерним товариством «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов`язання ТОВ «Укрпромбанк» на користь AT «Дельта Банк», тому AT «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору № 156-0131001/ФКВІП-08 від 19.03.2008 року та іпотечному договору № № 156-013001/ZФКІП-08 від 19.03.2008 року.

24 червня 2020 року проведено електронний аукціон за лотом № GL3N218065 за кредитним портфелем, що складається з прав вимоги та інших майнових прав ш кредитними договорами, які укладались з фізичними особами: 120 кредитних договорів, що забезпечені іпотекою, 2 кредитними договорами, що забезпечені транспортними засобами, 1 кредитний договором, що забезпечений іншою заставою та 4 беззаставних кредитних договорів. Переможцем визнано ТОВ «Консалт Солюшенс», що підтверджується протоколом електронного аукціону №UA-EA- 2020-06-12-000019-b.

21 липня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - Новий кредитор) укладено договір 2292/К про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., та зареєстрованим в реєстрі № 236. За змістом пункту 1 цього Договору Банк відступає Новому кредитору належні Банку права вимоги до Боржників зазначених у Додатку № 1 Договору, в тому числі, права вимоги до правонаступників Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами іпотеки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до Договору. Новий кредитор сплачує Банку за права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.

За змістом пункту 2 Договору Новий кредитор набуває усі права кредитора за основним» договорами (кредитними, поруки, іпотеки тощо), включаючи: право вимагати належного виконана» Боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплат процентів, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених основними договорам право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс, 3,0%, річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань я основними договорами, вимоги, які випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників тощо. Права кредитора за основними договорами перейшли до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги.

За змістом пункту 91 Додатку № 1 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги 21.07.2020 року до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 156-0131001/ФКВІП-08 від 19 березня 2008р., іпотечним договором № 156-013001/ZФKВІП-08 від 19.03.2008 року.

Таким чином, AT «Дельта Банк» вибуло з правовідносин, що виникли за кредитним, іпотечним договором, що зазначені вище, а ТОВ «Консталт Солюшенс» набуло всіх прав кредитора за основним договорами.

Відповідно до п. 36 Додатку № 2 до Договору № 2292/К про відступлення прав вимоги від 21.07.2020 року заборгованість ОСОБА_1 на момент відступлення права вимоги до ТОВ «Консалт Солюшенс» складає: заборгованість за тілом кредиту 82 813,64 дол. США; заборгованість за відсотками 32 020,17 дол. США; заборгованість по комісіям 28 477, 24 грн.

Так, у зв`язку з невиконанням умов кредитного договору № 156-0131001/ФКВІП-08 від 19.03.2008 року, новим кредитором та іпотекодержателем ТОВ «Консалт Солюшенс» на адресу боржника та іпотекодавця ОСОБА_1 були направлені вимоги про усунення порушень основного зобов`язання, які останній двічі не отримав, при цьому повідомлення надсилалися як за адресою зазначеною ОСОБА_1 , в договорі кредиту (іпотеки) АДРЕСА_5 , так і за місцем його реєстрації АДРЕСА_1 (а.с. 64-71).

Після чого ТОВ «Консалт Солюшенс» було прийнято рішення про звернення до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Фролової Руслани Валеріївни з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, з метою реєстрації права власності на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за основним зобов`язанням.

Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60979435 від 18.10.2021 року, відповідно до якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 63,2 кв.м. та житловою площею 37,6 кв.м, що складається з трьох житлових кімнат, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 22446440 за ТОВ «Консалт Солюшенс».

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ч. 1 ст. З ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

У відповідності до ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом частини четвертої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до пунктів 6-8 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок), затвердженого постановою Кабінетом Міністрів від 25 грудня 2015 р. № 1127, державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком.

Державний реєстратор за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв за умови оплати послуг за державну реєстрацію прав у повному обсязі та встановлення особи заявника, а також у разі, коли заява подається щодо земельної ділянки, - за умови наявності в Державному земельному кадастрі відомостей про таку земельну ділянку.

Згідно пункту 12 Порядку, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав.

Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор використовує відомості Державного реєстру прав, зокрема його невід`ємної архівної складової частини, а також Державного земельного кадастру та Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, а також відомості інших реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, держателем (розпорядником, володільцем, адміністратором) яких є державні органи, шляхом безпосереднього доступу до них чи у порядку інформаційної взаємодії з Державним реєстром прав.

За змістом положення ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться у строк, що не перевищує п`яти робочих днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав, крім випадку, передбаченого статтею 31-2 цього Закону.

Відповідно до пункту 18 Порядку вбачається, що за результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації.

Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав.

Як встановлено ч. 13 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав.

З вищевказаного вбачається, що внесення до реєстру запису про право власності раніше ніж дата прийняття відповідного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень не порушує норми чинного законодавства України, яке регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України розділ VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» доповнено пунктом 5-2 такого змісту:

«У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування щодо нерухомого майна (нерухомості), що належить фізичним особам та перебуває в іпотеці за споживчими кредитами, зупиняється дія статті 37 (у частині реалізації права іпотекодержателя на набуття права власності на предмет іпотеки), статті 38 (у частині реалізації права іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки), статті 40 (у частині виселення мешканців із житлових будинків та приміщень, переданих в іпотеку, щодо яких є судове рішення про звернення стягнення на такі об`єкти), статей 41, 47 (у частині реалізації предмета іпотеки на електронних торгах) цього Закону».

Відповідно, до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд звертає увагу на те, що реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Консалт Солюшенс» на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» відбулась 13.10.2021 року, тобто, задовго до введення військового стану в Україні та внесення змін до Закону України «Про іпотеку», а отже п. 5-2 розділу VI «Прикінцеві положення» Закону України «Про іпотеку» на виниклі правовідносини не поширюється.

Відповідно до пункту 2.1.4. Іпотечного договору, іпотекодержатель має право у випадку невиконання основного зобов`язання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Вказане кореспондується із положенням ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», яким встановлено, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

За змістом пункту 4.3. Іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з порядком задоволення вимог Іпотекодержателя, передбаченим п. 4.4. цього договору.

Пунктом 4.4. Іпотечного договору встановлено, що у випадку настання будь-якої з підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п. 4.1. цього договору, Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги одним з наступним способів, зокрема:

шляхом прийняття Іпотекодержателем предмета іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. Цей договір є правовою підставою для реєстрації права власності Іпотекодержателя на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції на час укладання договору), сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь- який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону.

Згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі.

Наведені норми Закону України «Про іпотеку» в сукупності з положеннями Іпотечного договору дозволяють дійти висновку, що сторонами Іпотечного договору було правомірно передбачено можливість звернення стягнення на Предмет іпотеки

Таким чином, у вказаному Іпотечному договорі сторони добровільно встановили та передбачили відповідне застереження, за яким Іпотекодержатель, у випадку невиконання або неналежного виконання основного зобов`язання, вправі самостійно, без узгодження з іпотекодавцем, задовольнити свої вимоги шляхом прийняття предмета іпотеки у власність. Так, підписавши договір з відповідним застереженням, іпотекодавець погодився на його умови та зазначені умови не порушують вимоги закону.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Відповідно до п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 25.12.2015 р. №1127 для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються:

1)засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця;

2)засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у підпункті 1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами);

3)довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації;

4)заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у підпункті 1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк.

З зазначеного суд приходить до висновку про те, що ТОВ «Консалт Солюшенс» виконало вимоги п. 61 Порядку та направляло двічі вимоги з періодичністю не менше ніж один місяць на всі відомі адреси позивача з метою належного повідомлення, використавши всі можливі способи такого повідомлення.

Повернення поштових конвертів на адресу відправника - іпотекодержателя з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» свідчить про недобросовісність іпотекодавця та порушення прав іпотекодержателя в очікуванні таких дій (ст. 13 ЦК України).

Зазначений вище висновок суду узгоджується із правовою позицією викладеною в Постанові Великої Палати ВС у справі 757/13243/17.

Відповідно до п. 3.1.2. Іпотечного договору від 19.03.2008 року, іпотекодавець зобов`язаний не відчужувати предмет іпотеки у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов`язаннями з боку третіх осіб без отримання на це попередньої письмової згоди Іпотекодержателя.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрований в іпотечній квартирі 03.09.2008 року, тобто після укладення договору іпотеки який було укладено 19.03.2008р.

Отже, саме позивач порушив умови договору іпотеки, оскільки незаконно (без згоди іпотекодержателя) зареєстрував у квартирі, яка є предметом іпотеки, неповнолітніх дітей, чим порушив права ТОВ «Консалт Солюшенс», як нового іпотекодержателя.

Крім того, суд звертає увагу, що дозвіл органу опіки та піклування є необхідним виключно для вчинення правочинів. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ №868, подання заявником дозволу органів опіки та піклування не вимагається, серед підстав для відмови в державній реєстрації вказана обставина не зазначена.

Державна реєстрація права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Консалт Солюшенс», на підставі договору іпотеки, за своєю правовою природою є визнанням державою набуття особою права власності - рішення державного реєстратора не може вважатись правочином, а є нормативним актом індивідуальної дії.

А тому, наявність факту проживання дітей в квартирі, що була предметом іпотеки, жодним чином не перешкоджає державній реєстрації прав на таке майно та не є підставою визнання правочинів недійсними. Оскаржувана реєстраційна дія жодним чином не могла порушувати права дітей.

Суд не приймає до уваги твердження позивача та його представника про належне та своєчасне виконання грошового зобов`язання перед ТОВ «Консалт Солюшенс» оскільки вказане суперечить матеріалами справи, з яких вбачається що ОСОБА_1 , на момент відступлення права вимоги до ТОВ «Консалт Солюшенс» (станом на 21 липня 2020 року) мав непогашену заборгованість за кредитним договором в розмірі: заборгованість за тілом кредиту 82 813, 64 дол. США; заборгованість за відсотками 32 020, 17 дол. США, при тому, що ОСОБА_1 , було отримано кошти за договором кредиту в розмірі 88 000 дол. США.

Жодного доказу про належне та своєчасне виконання грошового зобов`язання ОСОБА_1 , та його представником не надано.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, - на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов ОСОБА_1 , не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, не підтверджений жодним доказом, направлений на уникнення цивільно-правової відповідальності, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 82, 95, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (ЄДРПОУ 42251700, місцезнаходження за адресою: вул. Пушкінська, буд.36, оф.308, м. Одеса), третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фролова Руслана Валеріївна (місцезнаходження за адресою: вул. Героїв-Прикордонників, буд.7, м. Одеса) про скасування рішення державного реєстратора відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 15.02.2024 року.

Суддя: