Справа № 466/9981/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2024 року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Єзерського Р.Б.

при секретарі Свиті А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), -

у с т а н о в и в:

09 грудня 2022 представник ЛМКП «Львівтеплоенерго» Сапрун М.М. звернулася до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_1 , у якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.03.2016 по 31.10.2022 в сумі 20067,20 грн. та 2481,00 грн. витрат по сплаті судового збору, та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що ЛМКП «Львівтеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення відповідачеві. Відповідач ОСОБА_1 кошти за отримані послуги не сплачує, що є порушенням Закону України «Про теплопостачання» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 та Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою КМУ від 21.08.2019 №830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 №1022).

За період з 01.03.2016 по 31.10.2022 сума заборгованості відповідача за особовим рахунком № НОМЕР_2 становить: заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) у розмірі 20067,20 грн. У зв`язку із вищенаведеним представник позивача змушений звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2023 позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) - задоволено повністю, та стягнуто з ОСОБА_1 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за період з 01.03.2016 по 31.10.2022 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 20067 (двадцять тисяч шістдесят сім) грн.,20 коп. та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн., 00 коп. витрат по сплаті судового збору, та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, .

02 травня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії).

В обгрунтування заяви зазначає, що у судове засідання він не з`являвся, оскільки про існування вказаної цивільної справи він не знав, а довідався про неї з повідомлення ВДВС, а копію вказаного рішення отримав лише 28.04.2023. Також зазначає, що у даній справі зазначений лише один відповідач - ОСОБА_1 , хоча квартира на АДРЕСА_1 належить на праві власності ще й іншій особі, яка не була залучена в якості співвідповідача. У вказаній квартирі він не проживає і комунальними послугами не користується. У зв`язку із вищенаведеним просить суд скасувати заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10.01.2023 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 12 травня 2023 заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) - задоволено, та скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 10 січня 2023 року по цивільній справі № 466/9981/22 за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії).

У судове засідання представник позивача ЛМКП «Львівтеплоенерго» не з`явився, представником позивача Сапрун М.М. було подано заяву через канцелярію суду, у якій просить розглядати справу у її відсутності, крім того, нею було скеровано на адресу суду клопотання, у якому зазначає, що ОСОБА_1 належить 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , тому оскільки вказаною квартирою володіють два власники, тому ЛМКП «Львівтеплоенерго» було відкрито два окремі особові рахунки: споживач ОСОБА_2 , особовий рахунок № НОМЕР_3 , опалювальна площа 39,7 кв.м; споживач ОСОБА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_2 , опалювальна площа 19.9 кв. м. Станом на 01.11.2022 за особовим рахунком НОМЕР_3 ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги відсутні, проте, станом на 01.11.2022 за особовим рахунком № НОМЕР_2 відповідача ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) складає 20067,20 грн., яка є неоплаченою до цього часу та продовжує зростати. Крім того, з урахуванням п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України з 12.03.2020, яким позовна давність продовжується на строк дії карантину до 30.06.2023, просить поновити строк позовної давності, оскільки нарахування за надані послуги за лютий 2017 стали заборгованістю з 21.03.2017, а отже 21.03.2017 ЛМКП «Львівтеплоенерго» набуло право вимоги, відповідно строк позовної давності за цією вимогою спливає 21.03.2020, тобто після введення карантину, тому просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.02.2017 по 31.10.2022 у сумі 15837,08 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд застосувати строк позовної давності при стягненні суми заборгованості.

Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

Відповідно до положень, викладених у ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У ст. 76 ЦПК України зазначено, що доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій проживає та є зареєстрований, що стверджується довідкою №58 з місця проживання про склад сім`ї і реєстрації від 24.11.2022, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Крім того, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова у справі №466/515/18 встановлено, що ОСОБА_1 належить 1/3 частки вищевказаної квартири, а 2/3 вказаної квартири належить ОСОБА_2 .

Відповідачеві для здійснення оплати за надані послуги з централізованого був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_2 , опалювальна площа 19,9 кв.м.

Іншому співвласникові вказаної квартири - ОСОБА_2 , було відкрито також другий особовий рахунок № НОМЕР_3 , опалювальна площа 39,7 кв.м, по якому станом на 01.11.2022 заборгованості немає.

Відповідно до розрахунків, наданих ЛМКП "Львівтеплоенерго", заборгованість відповідача за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) за період з 01.03.2016 по 31.10.2022 становить 20067,20 грн. Проте станом на сьогоднішній день дана сума не оплачена.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією - суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії. Частиною 7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем, що укладається виконавцем із споживачем фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договір приєднання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 та п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, споживач зобов`язаний укласти договір про надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, а обов`язком виконавця є готування та укладання із споживачем договору про надання комунальних послуг з визначенням відповідності за дотриманням умов їх виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 1.1 договору приєднання предметом договору є те, що виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води за встановленими відповідними уповноваженими органами тарифами для відповідних категорій споживачів, у строки і на умовах, що передбачені договором приєднання.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається і не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Таким чином у 1/3 частки квартири АДРЕСА_2 , якою володіє відповідач ОСОБА_1 за період з 01.03.2016 по 31.10.2022 утворилася заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в розмірі 20067,20 грн., що підтверджується відповідними розрахунками за надані послуги.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідачем не подано суду доказів про те, що надані позивачем розрахунки заборгованості та застосовані ним тарифи проведено неправильно, не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження ненадання чи неналежного надання позивачем послуг за спірний період.

У заяві від 18.12.2023 відповідач ставить питання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ч. ч. 1, 3 ст. 261 ЦК перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, правило частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення строку, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України).

Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто перш ніж застосувати позовну давність суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 522/1029/18 (пункт 134); від 16 червня 2020 року у справі № 372/266/15-ц (пункт 51).

Враховуючи подану відповідачем заяву щодо застосування строку позовної давності, суд вбачає підстави для застосування строку позовної давності виходячи з такого.

Частина 3 ст. 267 ЦК України передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частина 4 вищевказаної статті зазначає, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (частина п`ята статті 267 ЦК України).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року на всій території України карантин, який неодноразово продовжувався, зокрема і до дати подання даного позову.

Законом України № 540-IХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

З врахуванням, що Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, зокрема до ЦК України, щодо продовження строків на час дії карантину, набрав чинності 02 квітня 2020 року, тобто в межах строку позовної давності, оскільки позов подано до суду 09.12.2022, з огляду на встановлені з 12 березня 2020 року карантинні обмеження, які діяли на час закінчення строку позовної давності, вимоги статті 257, частини п`ятої статті 267 ЦК України, пункт 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та встановлені судом обставини, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість за період з 01.02.2017, оскільки нарахування за надані послуги за лютий 2017 були заборгованістю з 21.03.2017, по 31.10.2022 (в межах строку позовної давності у три роки до встановлення карантину) у сумі 15837,08 грн. (20067,20-4230,12 (період, а саме з 01.03.2016 по 01.02.2017, який не охоплювався, відповідно до п. 12 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України)), а відповідно до періоду про стягнення заборгованості з 01.03.2016 по 01.02.2017 слід застосувати строк позовної давності, та у цій частині відмовити.

Згідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» судові витрати.

Керуючись ст. ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, Законом України «Про теплопостачання», ст. ст. 525, 526, 541, 543, 625, 634 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 274, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позовні вимоги Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», , місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 в користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», ЄДРПОУ - 05506460, місцезнаходження: м. Львів, вул. Д. Апостола, 1 заборгованість за період з 01.02.2017 по 31.10.2022 за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в сумі 15837 (п`ятнадцять тисяч вісімсот тридцять сім) грн., 08 коп. та 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн., 00 коп. витрат по сплаті судового збору, та перерахувати кошти на розрахунковий рахунок НОМЕР_1 в АБ «Укргазбанк», МФО 320478, .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Р. Б. Єзерський