КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/7351/23 Головуючий у суді першої інстанції - Шевчук А.В.
Номер провадження № 22-ц/824/6220/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про захист прав споживача та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про захист прав споживача та стягнення коштів, відповідно до якого просила стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на свою користь грошові кошти у загальному розмірі 89 573,13 грн, що складаються з: 85 235 грн суми основного боргу, 3 196,31 грн інфляційних втрат та 1 141,92 грн трьох відсотків річних.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 30 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено Попередній договір №314ПП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт». Згідно даного договору сторони взяли обов`язок укласти договір про надання медичної допомоги з ведення пологів, відтак, 21 січня 2022 року між сторонами був укладений основний Договір №53Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) Пакет «Комфорт», відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. В той же день укладена Додаткова угода № 1 до основного договору за якою медичний заклад за побажанням пацієнта призначив лікаря ОСОБА_2 для індивідуального ведення пологів, додаткові послуги за яким у розмірі 18 500 грн були попередньо сплачені станом на момент укладання попереднього договору 30 грудня 2021 року.

В позовній заяві зазначено, що послуги мали надаватись у пологовому будинку за адресою: м. Київ, вул. Квітки Цісик,56 .

Згідно п.8.4 договору вартість медичної допомоги зазначена в п.8.1 Договору у сумі 68 535 грн сплачена позивачем в якості авансового платежу за попереднім договором №314ПП/12/2021 від 30 грудня 2021 року. У відповідності до п. 3.3 - позивач зобов`язується прибути в медичний заклад для проведення пологів з паспортом та обмінною картою.

Як зазначає позивач, у зв`язку з воєнними діями відповідач не надав їй обумовлених укладеними договорами послуг у повному обсязі, що змусило її звернутись до іншої медичної установи, та не повернув отриманих на підставі вказаних договорів коштів.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_1 просила задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 85 235 грн. Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що у відповідності до положень п.10.1 Договору з ведення пологів передбачено, що договір припиняється у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці. Вказано, що позивачем було надано документ, а саме копію виписки про новонародженого, відповідно до якої у позивача відбулись пологи 16 березня 2022 року. Вказане, на думку апелянта, свідчить про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір припинив свою дію 16 березня 2022 року.

В апеляційній скарзі також вказано, що у зв`язку із збройною агресією росії проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні з 24 лютого 2022 року, дію якого продовжено і по сьогодні. Апелянт вважає, що вказані форс-мажорні обставини та дія воєнного стану, стали тими обставинами непереборної сили для товариства, що унеможливлювали виконання взятих зобов`язань перед позивачем за укладеним договором, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було вимушено призупинити свою роботу у Пуща-Водиці та не приймати пацієнтів до 01 вересня 2022 року.

Апелянт вважає, що з огляду на дію воєнного стану на території України та дію форс-мажорних обставин на весь період воєнного стану, про що безпосередньо вказану у листі ТПП України, зобов`язання сторін продовжуються на цей період, та відповідно, відсутні підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Тому відповідач вбачає підстави для відмови у задоволенні позовних вимог позивача саме з огляду на передчасність такого звернення у зв`язку із відсутністю порушеного у позивача права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

З огляду на вищевикладене, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» просило скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2023 року та ухвалити по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

11 грудня 2023 року ОСОБА_1 подала відзив на апеляційну скаргу засобами поштового зв`язку, який мотивовано тим, що в суді першої інстанції в судовому засідання відповідач частково визнав позовні вимоги, зокрема, в частині стягнення грошових коштів в сумі 85 235 грн, що склали вартість оплачених медичних послуг, пов1язаних із веденням пологів, які позивачу не були надані. Позивач вважає, що подача апеляційної скарги є виявом крайньої недобросовісної поведінки у формі зловживання процесуальними правами.

У відзиві вказано, що твердження відповідача про те, що ним не порушено майнове право позивача на повернення сплачених грошових коштів та основним договором і в силу цього звернення позивача до суду є передчасним спростовується тією обставиною, що у відповідності до встановленого договірного положення (абзац 6 п.10.1 Основного договору) 13 грудня 2022 року позивач направила на адресу відповідача повідомлення-вимогу щодо повернення сплачених нею грошових коштів за послуги, що не були надані, у відповідь на яке відповідач направив лист від 04 січня 2023 року за змістом якого фактично ухилився від виконання свого договірного обов`язку, чим допустив порушення майнових прав позивача.

Крім того, у відзиві позивач наголошує, що положеннями абзаці 6 п.10.1 Основного договору сторонами було узгоджено, що дія цього договору припиняється у разі якщо неможливість виконати договір медичним закладом виника з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В тому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Суд першої інстанції встановив та з матеріалів справи вбачається, що 30 грудня 2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено Попередній договір №314ПП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт». Згідно даного договору сторони взяли обов`язок укласти договір про надання медичної допомоги з ведення пологів (а.с.18-20).

В подальшому, 21 січня 2022 року між сторонами був укладений основний Договір №53Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) Пакет «Комфорт», відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Послуги мали надаватись у пологовому будинку за адресою: м. Київ, вул. Квітки Цісик,56 (а.с.23-30).

Відповідно до п. 3.1 Договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору.

У відповідності до п. 3.3 договору - позивач зобов`язується прибути в медичний заклад для проведення пологів з паспортом та обмінною картою.

Згідно п.8.4 основного договору вартість медичної допомоги зазначена в п. 8.1 Договору у сумі 68 535,00 грн сплачена позивачем в якості авансового платежу за попереднім договором №314ПП/12/2021 від 30 грудня 2021 року.

Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Згідно з п. 10.1 Договору передбачено, що дія цього договору може бути достроково припинена, зокрема, з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря Медичного закладу, із зазначенням причин розірвання Договору. В цьому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта, при цьому пацієнту, на його письмову вимогу, повертається сплачена за договором сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Також вказаним пунктом договору передбачено, що дія цього договору припиняється у разі якщо неможливість виконати договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена сума за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Судом першої інстанції в ході розгляду справи також було встановлено та не заперечувалося сторонами, що позивачем по договору було сплачено 68 535 грн, яка складається з основної суми договору ведення пологів - вартість із 10 % знижкою складає 66 735 грн та страхового платежу «Безпечні пологи розширена», програма 1 - вартість 1 800 грн.

Сплата позивачем вказаних грошових коштів також підтверджується наданою копією рахунку-фактури №69655 від 30 грудня 2021 року (а.с.21).

Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби №7619/999/318/210003583 від 21 січня 2022 року сплачена позивачем сума у розмірі 1 800 грн була оплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (а.с.57-62).

Крім того, 21 січня 2022 року між сторонами укладено Додаткову угоду №1 до договору №53Р/01/2022, відповідно до якої медичний заклад, за побажанням пацієнта ОСОБА_1 , призначає лікаря ОСОБА_2 для індивідуального проведення її пологів (а.с.41).

Відповідно до положень п.2 Додаткової угоди №1 вказано, що дана послуга сплачується пацієнтом додатково в сумі 18 500 грн одноразово, у формі 100% передплати в день підписання даної Додаткової угоди.

Відповідно до п. 3 додаткової угоди медичний заклад забезпечує участь у проведенні пологів пацієнта лікарем окрім випадків, коли у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджає сторонам виконати свої обов`язки за цим договором.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 сплатила передбачено Додатковою угодою №1 суму коштів у розмірі 18 500 грн, що підтверджується наданою копією рахунку-фактури №69657 від 30 грудня 2021 року (а.с.22).

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 23 березня 2022 року у ОСОБА_1 народилась донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Місце народження місто Хмельницький (а.с.42).

Позивачем також було надано медичні документи, з яких вбачається, що ОСОБА_1 народила доньку у пологовому будинку м. Хмельницького.

Крім того, ОСОБА_1 направила на адресу відповідача повідомлення-вимогу про припинення договору та повернення сплачених грошових коштів (авансу), відповідно до якого просила вважати припиненим Договір №53Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» від 21 січня 2022 року, а також просила повернути суму грошових коштів в якості авансованих платежів у загальному розмірі 85 235 грн, з яких 66 735 грн складають плату за медичні послуги у вигляді родопомічі через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт», а також 18 500 грн - плата за надання медичних послуг в пологах заздалегідь обраним провідним лікарем акушером-гінекологом, що були сплачені ОСОБА_1 на користь ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» за Договором №53Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» від 21 січня 2022 року у строк до 31 грудня 2022 року шляхом безготівкового перерахування їх на банківський рахунок (а.с.49-52).

Вказаний лист позивача було отримано відповідачем 16 грудня 2022 року, що підтверджується витягом з відстеження поштового відправлення (а.с.53-54).

Згідно листа ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» від 04 січня 2023 року, адресованого ОСОБА_1 , відповідач повідомив позивача про те, що з 06 березня 2022 року ТОВ «Лелека» у зв`язку із веденням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, пологовий будинок призупинив свою роботу у Пуща-Водиці та не приймав пацієнтів до 01 вересня 2022 року. У листі також зазначено, що з 09 вересня 2022 року ТОВ «Лелека» розпочав процедуру повернення коштів за ненадані послуги за договорами, що були укладені до початку повномасштабної війни росії проти України. Також було запропоновано варіанти як використати кошти, які знаходяться на депозитному рахунку у ТОВ «Лелека» (а.с.55-56).

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору (а.с.80).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , мотивував своє рішення тим, що відповідач не виконав умови Договору з надання медичних послуг і сплачені позивачем кошти не повернув. При цьому, пунктом 10.1 Договору передбачено право позивача відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору. Судом зазначено, що відповідно до наданих доказів позивач народила дитину в іншому медичному закладі. Втім, суд зазначив, що обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, які зазначені у електронних повідомленнях відповідача, суд погодився із тим, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку російської федерації. Суд також врахував, що такі обставини офіційно визнані форс-мажорними (непереборними обставинами), які сторони не могли передбачити. З огляду на зазначене, суд вважав за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення грошових коштів в частині інфляційних втрат та трьох відсотків річних.

Апеляційний суд в цілому погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до положень ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до положень статті 610-611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (статті 617 ЦК України).

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Статтею 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до статті 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Так, судом встановлено та сторонами по справі не заперечується факт того, що між позивачем та відповідачем було укладено 30 грудня 2021 року Попередній договір №314ПП/12/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», а також 21 січня 2022 року між сторонами був укладений основний Договір №53Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) Пакет «Комфорт».

Судом також правомірно встановлено, що 21 січня 2022 року між позивачем та відповідачем було укладено й Додаткову угоду №1 до договору №53Р/01/2022, відповідно до якої медичний заклад, за побажанням пацієнта ОСОБА_1 , призначає лікаря ОСОБА_2 для індивідуального проведення її пологів (а.с.41).

Відповідно до положень п.2 Додаткової угоди №1 вказано, що дана послуга сплачується пацієнтом додатково в сумі 18 500 грн одноразово, у формі 100% передплати в день підписання даної Додаткової угоди.

Матеріалами справи також підтверджується, що позивач ОСОБА_1 сплатила повну вартість послуг, відповідно до умов укладених договорів, а саме у розмірі 68 535 грн та 18 500 грн.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що позивачка не змогла скористатись послугами відповідача й керуючись положеннями 10.1 Договору №53Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одно плідна вагітність) Пакет «Комфорт» від 21 січня 2022 року, направила відповідачу повідомлення про повернення коштів.

Щодо посилання апелянта на обставини непереборної сили, а саме військова агресія російської федерації проти України, то апеляційний суд керується наступним.

Так, відповідачем було надано лист Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, де вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Визначення обставин непереборної сили міститься в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Відповідно до положень ч.2 ст.14-1 вказаного вище закону Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Частиною першою цієї статті встановлено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 серпня 2022 року у справі №908/2287/17, зазначив, що сертифікат видається торгово-промисловою палатою за зверненням однієї зі сторін спірних правовідносин (сторін договору), яка (сторона) оплачує (за винятком суб`єктів малого підприємництва) послуги торгово-промислової палати. Водночас інша сторона спірних правовідносин (договору) позбавлена можливості надати свої доводи і вплинути на висновки торгово-промислової палати (пункт 75).

Таке засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) може вважатися достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин для сторін договору, якщо вони про це домовилися, але не пов`язує суд у випадку виникнення спору між сторонами щодо правової кваліфікації певних обставин як форс-мажорних (пункт 76).

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами (подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 926/2343/16, від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18 та від 25.11.2021 у справі № 905/55/21). Адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу (пункт 77).

Разом з тим, для звільнення себе від відповідальності внаслідок настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), (в даному випадку лист Торгово-промислової палати України), а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору, зокрема, підтвердити, що за місцем знаходженням ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» відбувались бойові дії, медичний заклад не мав можливості здійснювати свою діяльність й позивач ОСОБА_1 , у зв`язку із вказаним, не змогла отримати послуги по спостереженню вагітності.

Встановивши, що оскільки умовами обох договорів, укладених сторонами, передбачено право позивача на розірвання договору в односторонньому порядку, що тягне за собою припинення зобов`язань та повернення на вимогу пацієнта сплаченої ціни договору (за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту), та що позивач скористалась цим правом і її відмова від укладених договорів була отримана відповідачем по справі 16 грудня 2022 року, однак вимога про повернення сплачених коштів ним виконана не була, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про стягнення цих коштів на користь позивача з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

Оскільки апелянтом не заявлено вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, то апеляційний суд не переглядає рішення у вказаній частині.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 21 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді :

_______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв