КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №761/34535/21 Головуючий у 1 інстанції: Романишена І.П.

Провадження №22-ц/824/734/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

15 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Сушко Л.П., Болотова Є.В.

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про припинення стягнення аліментів, внесення аліментів на особистий рахунок дитини, стягнення аліментів на утримання дитини,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про припинення стягнення аліментів, внесення аліментів на особистий рахунок дитини, стягнення аліментів на утримання дитини, у якому просив припинити стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 30 травня 2016 року по день досягнення дититною повноліття, що здійснюється на підставі виконавчого листа №761/20064/16-ц, виданого Шевченківським районним судом міста Києва 05 квітня 2017 року, починаючи з 24.09.2021 року.

Стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 70 307,47 гривень, які стягувались з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №761/20064/16-ц на утримання сина ОСОБА_3 , в якості аліментів за період з 10 липня 2019 року по липень 2021 року на користь відповідача, та внести на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 НОМЕР_1 , який відкрито в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, код отримувача .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , у розмірі частини від заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24.09.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2007 по 2016 рік.

Під час шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_3 .

З червня 2016 року син проживав з відповідачем.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 30 січня 2017 року у справі №761/20064/16-ц з позивача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 травня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення аліментів з позивача відбувалося у виконавчому провадженні №54334798 відкритому 19 липня 2017 року.

Починаючи з 10 липня 2019 року дитина проживає з позивачем і знаходиться на повному його утриманні, проте з доходів позивача додатково стягуються аліменти на утримання сина на користь відповідача, які на думку позивача відповідач використовує на власні потреби, оскільки не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини.

На переконання позивача припинення проживання дитини з відповідачем та початок проживання з ним, є підставою для звільнення позивача від сплати аліментів, а тому просить суд припинити стягнення з нього аліментів на утримання сина, а також, з огляду на те, що відповідач не приймає участі в матеріальному забезпеченні дитини просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 70 307,47 грн., котрі були сплачені позивачем в якості аліментів на утримання дитини з липня 2019 року по липень 2021 року шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини відкритий в банківській установі.

Крім того, з огляду на положення ст.181 СК України, позивач просить суд прийняти рішення про стягнення аліментів з відповідача, з метою матеріального забезпечення дитини з боку матері.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 15 березня 2023 року подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 . Судові витрати покласти на ОСОБА_2 .

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що фінансові документи надані ОСОБА_2 і його представником від компаніїТОВ "Енерджі Каре" і ТОВ "ПГС Плюс" на підтвердження оплати аліментів, не були належним чином завірені, а також в них є невідповідність заявлених сум в чеках з Укрпошти, платіжних дорученнях, та звітах.

Позивач мав довести як пересилання так і отримання відповідачем заявлених в позові коштів.

Посилання суду першої інстанції на відсутність претензій з бокувідповідача до державної виконавчої служби не відповідає дійсності, оскількивона неодноразово подавала скарги на дії виконавчої службі, запити до Міністерства юстиції, щодо перерахувань аліментів на рахунки Державної виконавчої служби.

Судом першої інстанції даний фактпроігноровано і не досліджено.

Крім того, ОСОБА_2 не доведено факту нецільового використання коштів дитини у сумі 70307, 47 грн.

Апелянт подавала суду першої інстанції її заяву адресовану Державної виконавчої служби про перерахування стягнутих сум на рахунок відповідачавідкритий в Приватбанку.

25 липня 2023 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 , в якому він просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У судовому засіданні адвокат Дика Т.В. - представник ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просила її залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія судді прийшов до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 червня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, який 21 березня 2016 року рішенням Шевченківського районного суду м. Києва було розірвано. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як убачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з відповідачем.

На підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 30 січня 2017 року у справі №761/20064/16-ц, з позивача на користь відповідача були стягнути аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи від дня пред`явлення позову - 30 травня 2016 року.

19 липня 2017 року на виконання вказаного рішення суду державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві ЦМУ МЮ (м.Київ) Микитиною О.С. було відкрито виконавче провадження №54334798.

Постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 01.08.2017 було звернуто стягнення з доходів позивача які він отримує у ТОВ "Енерджі Карс", м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А кімн. 139, шляхом відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства по 50%, з них 17% в рахунок погашення заборгованості яка складає станом на 31.07.2017 - 35717,18 грн. та нарахованої заборгованості на день надходження постанови та 33% поточних аліментів. Зобов'язано перераховувати кошти поштовим переказом на користь ОСОБА_1 .

Постановою державного виконавця від 04.04.2019 виконавчий документ було передано на виконання до місяця роботи боржника: ТОВ "Тревел Карс Енерджі".

Заборгованість по аліментів станом на 31.08.2018 року складала 5 990,78 грн.

Постановою державного виконавця від 09.01.2020 виконавчий документ було передано для виконання до підприємства ТОВ "ПГС ПЛЮС".

Заборгованість по аліментів станом на 01.03.2019 року складала 20 540,94 грн.

Суд першої інстанції, перевіряючи математичні розрахунки загального розміру стягнутих аліментів в рамках вказаного виконавчого провадження встановив, що з липня 2019 року по липень 2021 року з заробітної плати позивача було відраховано та перераховано поштовим переказом відповідачу грошові кошти в загальному розмірі 70 307,47 грн., що підтверджено наявними в матеріалах платіжними дорученнями, звітами про здійснення відрахування та виплат.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 13 травня 2021 року в цивільній справі №761/25544/19 місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визначено разом з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою Київського апеляційного суду резолютивну частину рішення було змінено, виключено з резолютивної частини рішення визначення місця проживання дитини (адресу: АДРЕСА_1 ).

Постановою Верховного Суду від 14.02.2022 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 13 травня 2021 року у незміненій частині та постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2021 року залишено без змін.

Колегія суддів встановила, що з 10.07.2019 року ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на його утриманні.

Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_1 70 307,47 гривень суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідач не спростувала факт надходження коштів ій поштовим переказом.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у сумі 70 307,47 гривень з огляду на наступне.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (частина друга статті 182 СК України).

Згідно зі статтею 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до статті 186 СК України контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Суд може прийняти рішення про зменшення розміру стягуваних аліментів, якщо буде встановлено зміну (погіршення) матеріального стану платника аліментів, або те, що вони витрачаються не за цільовим призначенням у зв`язку з тим, що стягуються в недоцільно великому розмірі. Водночас, одного факту нецільового витрачання аліментів недостатньо для постановлення судом рішення про зменшення розміру аліментів, оскільки це порушувало б права дитини.

Механізм здійснення контролю за цільовим витрачанням аліментів визначений Порядком здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину, затвердженим наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713 (далі - Порядок), відповідно до пунктів 8, 10 якого уході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини з метою визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом; музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо.

За змістом пункту 14 Порядку чеки, квитанції, довідки та інші документи для підтвердження цільового використання коштів одержувач аліментів може надати виключно за власним бажанням та за умови їх наявності. Також виключно за власним бажанням одержувач аліментів може надати письмове пояснення щодо цільового використання аліментів, яке долучається до висновку за результатами проведення інспекційного відвідування.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином, колегія суддів, встановивши всі фактичні обстави справи та дослідивши й оцінивши зібрані у справі докази, дійшла обґрунтованого висновку про те, що позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено, що відповідач отримувала кошти у розмірі 70 307,47 гривень як аліменти на дитину та/або витратила аліменти дитини не за цільовим призначенням з огляду на наступне.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що матеріалах справи міститься лист від ТОВ «Енержі Карс» адресований Державному виконавцю Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві від 11.11.2020, у якому йдеться про те, що підприємство здійснювало щомісячно відрахування з доходів боржника у відповідності до чинного законодавства та перераховує кошти на протязі трьох днів, проте стягнуті аліменти у відповідності до розпорядження державного виконавця перераховуються поштовим переказом на адресу стягувача, але їм не отримуються і в наслідок повертаються на рахунок підприємства (т. 2 а.с. 212-213).

Державним виконавцем в подальшому були прийняті документи про перерахування коштів, які не можуть бути прийняті судом як доказ того, що аліменти були дійсно отримані ОСОБА_1 .

При цьому наявність фінансових документів про нарахування аліментів на думку колегії суддів не може бути єдиним і достатнім доказом отримання ОСОБА_1 аліментів дитини.

Питання щодо належного використання ОСОБА_1 аліментів на дитину позивачем не вирішувалось, перед органом опіки не ставилось.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи встановлені дійсні обставини справи, досліджені судом докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували те, що відповідачка отримувала та витрачала сплачені ним аліменти на утримання дитини не за цільовим призначенням, а тому апеляційна скрага підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 70 307,47 гривень (сімдесят тисяч триста сім гривень 47 копійок), які стягувались з ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа №761/20064/16-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 05 квітня 2017 року на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якості аліментів за період з 10 липня 2019 року по липень 2021 року на користь ОСОБА_1 , та внесення на особистий рахунок дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_1 , відкритому в Головному управлінні по м. Києву та Київській області АТ "Ощадбанк", МФО 322669, код отримувача - скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову у цій частині.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 23 лютого 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

Є.В. Болотов