КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/6242/2024
справа №357/9318/23
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кошель Б.І.,

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

встановив:

У серпні 2023 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2020 року шлюб розірвано.

Від шлюбу мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що відповідач фактично самоусунувся від виконання обов`язків чоловіка, годувальника та припинив бути турботливим батьком та чоловіком.

Відповідач працює, має постійний дохід, однак матеріально не забезпечує доньку, періодично надає кошти на її утримання, але не цікавиться особистим життям та здоров`ям дитини. Вказує, що кошти, які надає відповідач, не систематичні і надаються лише під примусом позивачки шляхом спонукання прояву його прямого обов`язку.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на одну дитину, щомісячно від дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вказує, що відповідно до довідки №6649 від 09 листопада 2022 року відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 08 листопада 2022 року по теперішній час.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 10 липня 2021 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу « ОСОБА_1 ».

Вказує, що у нього та теперішньої дружини ОСОБА_7 є малолітній син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

До складу сім`ї відповідача входять: дружина - ОСОБА_7 , донька дружини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 11 листопада 2022 року.

Вказує, що до суду першої інстанції подано відзив, у якому відповідач просив суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 7 000,00 гривень з подальшою індексацією. Окрім цього, надано копії платіжних документів про переказ коштів на картку ОСОБА_2 , а також копію додаткової угоди до договору позики № К170521-1 від 17 травня 2021 року, з якої убачається, що ОСОБА_1 має повернути позикодавцю грошові кошти у сумі 210 180,00 грн у строк до 30 січня 2024 року.

Судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не враховано наявність судового наказу від 04 вересня 2023 року № 357/10629/23, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стверджує, що суд першої інстанції не врахував вимоги статті 182 СК України, а саме, те, що у відповідача на утриманні також є двоє неповнолітніх дітей, у зв`язку з чим, на думку скаржника, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь малолітньої дитини ОСОБА_4 .

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

05 січня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 на апеляційну скаргу.

В обґрунтування відзиву вказує, що ОСОБА_1 не є біологічним батьком ОСОБА_9 . У дитини є біологічний батько, який має забезпечувати дитину. Звертає увагу, що ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_1 , а не з ОСОБА_1 , відтак доводи апеляційної скарги в цій частині уважає безпідставними.

Вказує, що наявність боргового зобов`язання не стосується обов`язку утримувати дитину, окрім цього стверджує, що частина цих боргових зобов`язань виникла внаслідок гри в азартні ігри. Ураховуючи викладене, уважає, що наведені скаржником підстави не є підставою для зміни оскаржуваного рішення.

Мотивуючи наведеним, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції оцінивши надані сторонами докази, вказав, що сторони працездатні, проблем із здоров`ям не мають, мають спільний обов`язок по утриманню доньки ОСОБА_4 , яка проживає разом з позивачкою.

Суд зазначив, що необхідність утримувати іншу дитину не виключає обов`язку позивача як батька надавати рівноцінну матеріальну допомогу також своїй дочці від попереднього шлюбу, яка її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.

Факт народження у платника аліментів другої дитини та виникнення законного обов`язку щодо її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання інших дітей.

Суд вказав, що перебування на утриманні відповідача доньки дружини, не є підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , які згідно чинного законодавства мають обов`язок щодо утримання своєї дитини.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Установлено, що сторони з 23 серпня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2020 року розірвано (а.с. 8-9)

Сторони у справі є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_2 (а.с.10).

Згідно даних витягу з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади убачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_4 значиться: АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно даних свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 10 липня 2021 року зареєстрували шлюб. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на " ОСОБА_1 " (а.с. 30).

ОСОБА_1 та ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_4 (а.с.31).

ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дитини є ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_5 (а.с.32).

Згідно довідки про склад сім`ї №880 від 11 листопада 2022 року до складу сім`ї відповідача входять: ОСОБА_7 (дружина), ОСОБА_9 (донька дружини), ОСОБА_8 (син) (а.с. 34).

Згідно даних платіжних інструкцій, наданих відповідачем, за період з березня 2022 року по червень 2023 року відповідачем на рахунок позивачки перераховано загальну суму 33 500,00 гривень. Зокрема, у березні 2022 року перераховано 6000,00 гривень (а.с.40); у квітні 2022 року - 3000,00 гривень (а.с.44); у травні 2022 року - 3000,00 гривень (а.с.41); у липні 2023 року - 3000,00 гривень (а.с.43); у серпні 2022 року - 3000,00 гривень (а.с.42); у вересні 2022 року - 3000,00 гривень (а.с. 35); у січні 2023 року - 3500,00 гривень (а.с. 39); у березні 2023 року - 3000,00 гривень (а.с. 37); у травні 2023 року - 3000,00 гривень (а.с. 38); у червні 2023 року - 3000,00 гривень (а.с. 36).

Відповідно статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Суд апеляційної інстанції враховує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку із чим певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного.

Зазначене призводить до дисбалансу у обов`язках батьків, чому кореспондується право одного з батьків подати позов до суду для спонукання іншого з батьків брати участь у витратах на дитину, якщо останній ухиляється від цього або виконує такі обов`язки неналежним чином.

Одним із основоположних обов`язків батьків відповідно законодавства України та моральних засад суспільства є їхній обов`язок утримувати дитину. Утримання полягає в забезпеченні дитині розвитку та зростання з метою підготовки до дорослого самостійного життя. В окремих випадках, наприклад, у зв`язку із станом здоров`я дитини, батьки також зобов`язані докладати і інших зусиль та додаткових витрат з метою забезпечення благополуччя дитини, викликаних особливостями її стану здоров`я.

Частинами 1-3 статті 181 СК України визначено наступне:

1. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно статті 182 СК України:

1. При визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

3. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частиною 1 статті 184 СК України визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, надав оцінку доказам, поданими сторонам у справі та ухвалив правильне рішення з дотриманням норм процесуального та матеріального права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує про таке.

Доводи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції судового наказу від 04 вересня 2023 року № 357/10629/23, виданого Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, яким стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 серпня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, колегією суддів відхиляються, оскільки матеріали справи не містять відомостей про повідомлення відповідачем суд першої інстанції про цей наказ.

Натомість до апеляційної скарги відповідачем долучено копію судового наказу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 10 жовтня 2023 року (справа №357/10674/23, провадження №2-н/357/2009/23) про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_7 аліменти на утримання дитини ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 01 вересня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, який винесено після ухвалення оскаржуваного рішення.

При цьому, колегія суддів зауважує, що обидва судові накази винесено за заявами однієї і тієї ж особи - ОСОБА_7 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що може свідчити про зловживання процесуальними правами (пункт 2 частини 2 статті 44 ЦПК України).

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_9 перебуває на утриманні відповідача, колегією суддів відхиляються, оскільки батьками ОСОБА_9 є ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , які мають обов`язок щодо утримання спільної дитини.

Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що відповідач з об`єктивних причин неспроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно у визначеному судом розмірі.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 02 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова