РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року

м. Рівне

Справа № 569/23900/23

Провадження № 22-ц/4815/258/24

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Гордійчук С. О., Хилевича С. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2023 року у складі судді Першко О. О., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2023 року вказану цивільну справу передано до Великоолександрівського районного суду Херсонської області (74100, Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Ярмаркова, 11) за підсудністю.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована положеннями п 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, за якою суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, та обґрунтована тим, що відповідачка ОСОБА_2 , згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, зареєстрована за адресою: с. Гаврилівка, Бериславський район, Херсонська область, що віднесено до територіальної підсудності Бериславського районного суду Херсонської області. Судом також враховано, що рішенням Вищої ради правосуддя від 30.05.2023 № 566/0/15-23 змінено територіальну підсудність судових справ на Великоолександрівський районний суд Херсонської області з огляду на неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, необґрунтованою, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі зазначає, що Рівненський міський суд Рівненської області, направивши справу до Великоолександрівського районного суду Херсонської області, залишив поза увагою ту обставину, що відповідачка є внутрішньо переміщеною особою і її фактичним місцем проживання є АДРЕСА_1 . Додає, що саме така адреса вказана відповідачкою у розписці від10.01.2023р., в якій вона просить направляти усю кореспонденцію саме за вказаною адресою, і за цією адресою відповідачці була вручена вимога про усунення порушення умов Договору позики від 10.01.2023 року. Покликаючись на положення ст. 27 ЦПК України, яка визначає підсудність справ за місцем проживання відповідача, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження розгляду до Рівненського міського суду Рівненської області.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики звернувся ОСОБА_1 .

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Положення про компетенцію з розгляду цивільних справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція (територіальна підсудність), систематизовані у статтях 26-32 ЦПК України.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування якщо інше не передбачено законом.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманого на запит суду, ОСОБА_2 зареєстрована у с. Гаврилівка Бериславського району Херсонської області, що віднесено до територіальної підсудності Бериславського районного суду Херсонської області.

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Вища рада правосуддя рішенням від 30.05.2023 № 566/0/15-23 змінила територіальну підсудність судових справ на Великоолександрівський районний суд Херсонської області (Херсонська область, Великоолександрівський район, смт. Велика Олександрівка, вул. Ярмаркова, 11), куди і було направлено справу за підсудністю оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції.

Разом з тим, як вбачається із долученої до апеляційної скарги Довідки Департаменту соціальної політики Рівненської міської ради від 23.04.2023 року №5612- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_2 є АДРЕСА_1 .

Така ж адреса фактичного проживання відповідачки зазначена позивачем у позовній заяві, а також у долученій до позовної заяви копії розписки відповідачки, де адресу АДРЕСА_1 вона вказує як адресу для надсилання їй кореспонденції.

Параграфом 3 глави 2 Цивільного процесуального кодексу України визначені правила територіальної юрисдикції судів для вирішення спорів. Приписами ст. 27 ЦПК України визначено підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача. Відповідно до частини першої цієї статті позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст.5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону.

Крім того, у роз`ясненні від 02.09.2022 року Верховний Суд України зазначив, що особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як ВПО можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Беручи до уваги встановлені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 правомірно, із дотриманням правил територіальної підсудності звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 як особи, яка хоча і зареєстрована у с. Гаврилівка, Бериславський район, Херсонська область, проте як внутрішньо переміщена особа фактично проживає у м. Рівне та перебуває на відповідному обліку у Департаменті соціальної політики Рівненської міської ради.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції (пункт 6 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За наведених обставин, апеляційний суду приходить до переконання про те, що оскаржувана ухвала постановлена місцевим судом з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає до задоволення, а оскаржувана ухвала до скасування із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1. ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2023 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики направити до суду Рівненського міського суду Рівненської області для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Гордійчук С. О.

Хилевич С. В.