Справа № 353/1396/23
Провадження № 2-о/353/11/24
УХВАЛА

18 січня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Лущак Н.І.

за участю: секретаря судового засідання Гаврилів Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тлумачі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявоюОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання дітей, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , звернувся в суд із заявою, в якій просить встановити факт його самостійного виховання дітей, а саме: дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Заяву обґрунтовує тим, що встановлення даного факту необхідне для оформлення соціальної допомоги для малозабезпечених одиноких батьків та вирішення питань щодо переміщення дітей без документального оформлення згоди від матері.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, однак 15.01.2024 року на адресу суду надіслав клопотання, в якому просив його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі і проводити судовий розгляд справи без його участі (а.с. 27).

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явилася, однак 08.01.2024 року на адресу суду надіслала відзив по справі (а.с. 25), разом із підтвердженням про направлення його копії заявнику (а.с. 24), в якому вказала, що доводи викладені в заяві є такими, що підлягають до задоволення, а факти викладені в заяві такими, що відповідають фактичним обставинам справи. Зазначила, що шлюбні відносини між нею та заявником припинилися в січні 2022 року, спільне господарство не ведуть. Заявник ОСОБА_1 самостійно виховує двох дочок, забезпечує їм належні умови для повноцінного розвитку та проживання. Вона участі у вихованні та утриманні дочок не бере, на даний час має заборгованість по сплаті аліментів. Згода щодо проживання неповнолітніх дочок ОСОБА_5 та ОСОБА_6 між нею та ОСОБА_1 досягнута. Проти задоволення вимог заявника не заперечує. У зв`язку з неможливостю з`явитися в судове засідання, щоб не затягувати судове слухання просила розглянути справу без її участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час розгляду справи суд прийшов до висновку, що провадження у справі слід зупинити з наступних підстав.

З відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі судових рішень, судом встановлено, що ухвалою від 26.10.2023 року по справі № 201/5972/22 Великою Палатою Верховного Суду прийнято до розгляду справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, про встановлення факту самостійного виховання дитини, правовідносини в якій є подібними до тих, що є предметом спору у справі № 353/1396/23.

Як вбачається з ухвали Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2023 року по справі № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23), судом прийнято до розгляду справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, про встановлення факту самостійного виховання дитини.

Відповідно до змісту наведеної вище ухвали, передаючи на розгляд Великої Палати Верховного Суду цієї справи, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду здійснила певний аналіз судової практики та зазначила, що за даними Єдиного державного реєстру судових рішень у період із червня до вересня 2023 року судами цивільної та адміністративної юрисдикції ухвалювались суперечливі судові рішення, відсутня єдність судової практики, зокрема у зв`язку з відсутністю правової позиції Верховного Суду щодо такого роду питань.

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду також зазначала, що у цій справі батьки дитини 25 травня

2022 року уклали договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків батьків, відповідно до якого мати дитини ОСОБА_2 також бере участь у вихованні дитини, а отже, за встановлених у цій справі обставин, визначеної заявником заінтересованої особи (територіальний центр комплектування та соціальної підтримки) та мети подання заяви про встановлення факту самостійного виховання ним сина заявлені ОСОБА_1 вимоги не є вимогами, які пов`язані зі здійсненням особистих немайнових чи майнових прав, а тому не підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження на підставі статей 293, 315 ЦПК України.

Отже, наведене свідчить про відсутність єдиної судової практики та застосування судами різних юрисдикцій принципово різного підходу до розуміння і тлумачення норм матеріального та процесуального права у подібних правовідносинах, що викликає необхідність усунення виявлених розбіжностей та вирішення виключної правової проблеми.

У справі № 353/1396/23, яка перебуває на розгляді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області, правовідносини є подібними з тими, що є предметом спору у справі № 201/5972/22. Проте, від вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання щодо юрисдикції таких справ може вплинути на правильність вирішення справи Тлумацьким районним судом Івано-Франківської області.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 252 ЦПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Відповідно до п. 14 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Подібними є правовідносини, у яких тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до п. 4 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус судів» єдність системи судоустрою забезпечується єдністю судової практики.

Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Таким чином, ураховуючи, що рішення суду має бути ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, а при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд має враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду, суд вважає, що в даному випадку зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку іншої справи № 201/5972/22 у подібних правовідносинах, відповідатиме завданню цивільного судочинства, буде доцільним та виправданим з метою забезпечення сталості та формування єдності судової практики.

Керуючись п. 10 ч. 1, ст. 252, п. 14 ч. 1 ст. 253, ст. 260-261, 263 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Зупинити провадження у цивільній справі № 353/1396/23 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту самостійного виховання дітей до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 201/5972/22 (провадження № 14-132цс23).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, що є датою її ухвалення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

ГоловуючийН. І. ЛУЩАК