справа №176/2723/23
провадження №2/176/108/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2024 року Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Волчек Н.Ю.,

з участю секретаря с/з Ляху В.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Жовті Води, у загальному провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2023 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення з останнього на користь позивача 121 674,22 грн. суми боргу з урахуванням офіційного курсу НБУ, 415 242,35 грн. за затримку повернення суми позики згідно умов договору позики, а всього 536916,57 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01 листопада 2020 року ОСОБА_2 за договором позики взяв у нього в борг 2900 доларів США на строк до 15.12.2020 року, а також 06.11.2020 року взяв у нього в борг 15500 гривень на строк до 09.11.2020 року із зобов`язанням по обох позиках сплачувати 10% від суми боргу за кожен місяць затримки у випадку несвоєчасного повернення суми позики.

Договори позики у вигляді розписок між ними були укладені у простій письмовій формі в одному примірнику, їхній текст виконаний відповідачкою власноручно. Свої зобов`язання за договорами позики ОСОБА_2 не виконав, на вимоги щодо повернення боргу відповідав, що грошові кошти поверне по мірі можливості, не вказуючи конкретних термінів. За таких обставин позивач був змушений звернутись до суду з цим позовом. Крім того, позивач вважає, що оскільки відповідач своєчасно не сплатила суму позики, він має сплатити її з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних.

09.11.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просив долучити оригінали боргових розписок від 01.11.2020 року та договору-розписки від 06.11.2020 року.

Ухвалою судді від 24 жовтня 2023 року по справі відкрито провадження та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвалою від 23 лютого 2024 року здійснено перехід з спрощеного провадження, до розгляду справи за павилами загального позовного провадження. По справі призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 12 березня 2024 року справу призначено до розгляду по суті.

Сторони про розгляд справи повідомлені належним чином у судове засідання не зявились.

Позивач у своїй заяві просить розглянути справу без його участі та задовольнити позов.

Відповідач відзиву на позов до суду не подав.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи судом у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, суд вирішив розглянути справу на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2020 року ОСОБА_2 уклав з ОСОБА_1 договір позики грошових коштів у розмірі 2900 доларів США. Відповідач зобов`язувався повернути суму позики в строк до 15 грудня 2020 року. пунктом 2.3 вказаного договору за несвоєчасне повернення займу ОСОБА_2 зобов`язується платити 10% від суми заборгованості за кожен місяць затримки.

Про отримання суми позики у розмірі 2900 доларів США ОСОБА_2 , останній підписав розписку 01.11.2020 року.

Крім того, 06.11.2020 року ОСОБА_2 взяв в борг у ОСОБА_1 15 500 грн. строком до 09.11.2020 року. (а.с.8-13)

Матеріали справи містять і оригінали досліджених копій розписок.

Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Договір позики, як визначено в ст. 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України в постанові від 18.09.2013 у справі №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

При цьому, відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Статтями 526, 527, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним зі способів захисту цивільного права є примусове виконання обов`язку в натурі.

За приписами ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язані визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Позивач, розпорядившись своїми правами на власний розсуд, звернувся до відповідача ОСОБА_2 з позовом про стягнення заборгованості за договором позики в національній валюті України гривні.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_2 є позичальником, який не виконує належним чином свої зобов`язання за договорами позики щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми боргу позикодавцю ОСОБА_1 , що є підставою для примусового стягнення суми боргу у розмірі 2900 доларів США та 15 500 грн., що за курсом НБУ становить 121674,22 грн.

Також, договорами позики передбачено плату за затримку повернення суми позики 10% від суми боргу, що складає відповідно 290 доларів США та 1550 грн. за кожен місяць затримки, а з 15.12.2020 року по 15.10.2023 року 34 місяця по 290 доларів США дорівнює 9860 доларів США, а з 09.11.2020 року по 09.10.2023 року 35 місяців по 1550 грн. дорівнює 54250 грн. Разом з урахуванням офіційного курсу НБУ ця сума дорівнює (36,6118Х9860+54250=415242,35 грн.) 415 242,35 грн.

Суд погоджується із розрахунком заборгованості, зробленим позивачем у позовній заяві та вважає, що він відповідає вимогам закону.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що наявні підстави для примусового стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договорами позики на загальну суму 536916,57 грн., а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1073,60 грн. від сплати якого позивача звільнено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 533, 610, 612, 631, 625, 1046, 1047, 1049 ЦК України, та згідно із ст.ст. 12, 13, 76-83, 95, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , заборгованість за договорами позики від 01.11.2020 року та від 06.11.2020 року в сумі 536916 (п`ятсот тридцять шість тисяч дев`ятсот шістнадцять) грн. 57 коп. з яких: 121674,22 сума основного боргу, 415242,35 грн. відсотки за затримку повернення сум позик.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Н.Ю. ВОЛЧЕК