Справа № 464/119/24
пр.№ 2-о/464/44/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2024 м. Львів

Сихівський районний суд м.Львова

у складі: головуючої судді Сабари Л.В.,

секретаря судового засідання Андрушко Н.М.,

за участі: заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в порядку окремого провадження заяву ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи Сихівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановив:

заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів Львівської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпро Дніпропетровської області.

В обґрунтування заяви покликається на те, що ОСОБА_3 є його батьком, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнім відомим зареєстрованим місцем проживання якого є: АДРЕСА_1 . Зазначає, що народився в шлюбі, укладеному між батьком ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 , який було розірвано ще у 2000-х роках. ОСОБА_3 протягом свого життя мав проблеми із законом, а в 1996 році позичив велику суму коштів, яку не мав можливості повернути та, через проблеми з кредиторами, у 1997 році виїхав до м. Дніпро, де почав проживати у свого рідного брата ОСОБА_5 . В подальшому, ОСОБА_3 почав проживати окремо від брата, знайшов роботу. Однак, в 2010-2011 роках останній зателефонував до ОСОБА_5 та повідомив про наявність проблем та попросив позичити кошти. Протягом життя, заявник з батьком близьких стосунків не підтримували, не спілкувались, а єдиною особою, яка мала контакт із ним, був ОСОБА_5 . Так, з його слів, востаннє він спілкувався з батьком у лютому 2018 року, після чого перестав виходити на зв`язок. Вказане спонукало ОСОБА_5 розшукувати брата, в ході чого довідався, що протягом останніх років ОСОБА_3 вів асоціальний, бродяжницький спосіб життя, зловживав алкогольними напоями. В березні 2018 року батька було госпіталізовано до лікарні м. Дніпра, після чого його ніхто більше не бачив. Згідно з отриманої інформації від органів поліції м. Дніпра встановлено, що слідчим відділом Шевченківського ВП Дніпровського ВП ГУ НП у Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування кримінального провадження за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом смерті невідомого чоловіка близько 60-65 років, зі слів очевидців, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в межах якого встановлено, що за даними автоматизованої дактилоскопічної системи «ДАКТО-2000» наявний збіг з відбитками пальців рук в дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 . Відповідно до лікарського свідоцтва, смерть невідомого чоловіка віком близько 60-65 років настала внаслідок захворювання гостра серцево-судинна недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця. Вказану особу поховано 16.04.2018 на цвинтарі Діївка-2. Заявник вказує, що на момент смерті батька, ані його, ані інших близьких родичів не було повідомлено, не запрошено до впізнання, а тому ОСОБА_3 поховали як невідомого чоловіка. Вказані обставини унеможливлюють оформлення заявником свідоцтва про смерть батька в органах реєстрації актів цивільного стану, а встановлення факту смерті необхідне для оформлення спадкових прав, а тому, оскільки на даний час існують обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Дніпро та похований як невідома особа, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити.

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 05.01.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав з підстав, що в ній викладені, а також надав пояснення про те, що впродовж життя не підтримував спілкування з ОСОБА_3 , з ним спілкувався лише його рідний брат ОСОБА_5 , а тому всю інформацію про батька дізнавався лише від останнього. Проте, коли довідався про обставини можливої смерті ОСОБА_3 , розпочав розшукувати інформацію. На даний час переконаний, що його батько помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпро та похований як невідома особа, а встановлення факту смерті йому потрібне для можливості оформити спадкові права на майно, що належало батькові. Таким чином, з урахуванням поданих до суду доказів, просив заяву задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримав, просив таку задовольнити.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, оглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

-згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

-чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

-заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

-встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Частиною 2 ст. 319 ЦПК України встановлено, що рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Встановлено, що заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть батька та реалізувати своє право на спадкування у зв`язку з відсутністю документів встановленої форми про його смерть.

Таким чином, встановлення факту смерті батька породжує для заявника юридичні наслідки, оскільки надасть змогу отримати свідоцтво про смерть останнього та оформити свої права на спадщину.

Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України).

При дослідженні доказів, судом встановлено наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20.07.1967, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Львів, про що 20.07.1967 Жвирківською селищною Радою Сокальського району Львівської області зроблено відповідний актовий запис за №71 (а. с. 11).

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Червоноград Львівської області, відомості про батьків: ОСОБА_3 , українець батько, ОСОБА_4 , українка мати, що вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 22.11.1989 (а. с. 10).

З відповідей Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області від 10.05.2019 №457/А-552, від 18.10.2023 №437/3-7974 вбачається, що 13.03.2018 слідчим відділом Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за №0000694, за ознаками складу злочину за ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом скоротечної смерті невідомого чоловіка віком приблизно 60-65 років, який 12.03.2018 швидкоплинно помер у АДРЕСА_2 . Згідно з лікарським свідоцтвом №161/НЕ від 14.03.2018 смерть невідомого чоловіка віком приблизно 60-65 років настала внаслідок захворювання: гостра серцево-судинна недостатність, хронічна ішемічна хвороба серця (а. с. 18, 20).

Як вбачається з відповіді КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «ДОР» від 20.06.2019 №1022, у Новокадацькому відділенні КЗ «ДОБ СМЕ «ДОР» будь-які відомості щодо впізнання трупа Невідомого чоловіка, віком близько 60-65 років, який зареєстровано під №161/НЕ від 14.03.2018 як ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відсутні. Труп невідомого чоловіка, віком близько 60-65 років, акт №161/НЕ від 14.03.2018, похований 16.04.2018 на цвинтарі Діївка-2, а/з 715 від 23.03.2018. Лікарське свідоцтво про смерть знаходиться у Новокодацькому відділі ДРАЦС (а. с. 19).

Відповідно до листа Дніпровського районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області №43/С-174аз від 26.10.2023 вбачається, що в ході перевірки встановлено, що 12.03.2018 на лінію «102» надійшло повідомлення від лікаря приймального покою КНП «МКЛ №16» ДМР щодо невідомого чоловіка, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 о 17.30 год. в приймальному відділенні (ЄО №10697 від 12.03.2018). Слідчим відділом Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області внесено відомості до ЄРДР за №0000694 від 13.03.2018 за ч. 1 ст. 115 КК України. В ході проведення першочергових заходів встановлено, що за даними автоматизованої дактилоскопічної системи «ДАКТО-2000» наявний збіг з відбитками пальців рук в дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 . У зв`язку із встановленням особи померлого, а також відсутності в події складу кримінального провадження, 20.03.2018 кримінальне провадження закрито. Встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , похований за кошти держави та місце поховання останнього невідоме (а. с. 21).

З дубліката адресного листка вибуття Червоноградського міського відділу УМВС України у Львівській області, складеного 24.04.1997, вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Львова, українець, був прописаний за адресою: АДРЕСА_1 та вибув у м. Дніпропетровськ на роботу (а. с. 22).

Свідок ОСОБА_7 показав суду, що ОСОБА_3 є його двоюрідним братом. Так, йому відомо, що останній зловживав алкоголем ще коли проживав у м. Червоноград. В один період він позичив велику суму коштів та щоб уникнути відповідальності повертати борги переїхав жити до м. Дніпро. Зауважив, що позику замість ОСОБА_3 повертали його батьки. Крім того, повідомив, що його брат не мав інших дітей, окрім ОСОБА_1 , з дружиною не проживав. Останній раз бачив брата за 8 місяців до його смерті, коли перебував у м. Дніпро у відрядженні. Пояснив, що ОСОБА_3 мав дуже поганий вигляд, фактично бомжував, зловживав алкоголем, власного помешкання не мав, а тому проживав у різних квартирах. Про його смерть довідався зі слів брата ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні як свідок, надав пояснення про те, що його рідний брат ОСОБА_3 в березні 1997 року переїхав проживати до нього у м. Дніпро, оскільки мав певні проблеми з законом та попав у неприємну ситуацію, пов`язану з неможливістю повернути борги. В грудні 1997 року до них приїхала проживати також і дружина ОСОБА_3 . Однак, через те, що брат зловживав алкоголем та мав певні проблеми з законом, йому довелось попросити його підшукати інше житло. Так, в квітні 1998 року ОСОБА_3 з`їхав проживати в гуртожиток. Пригадав, що брат ніколи офіційно не працював, вживав спиртні напої, підробляв на базарі різноробочим, власного житла, а також постійного місця проживання у м. Дніпрі не мав. За весь час до м. Червоноград ОСОБА_3 не приїжджав через борги, ні з ким не спілкувався, зокрема ані з сином ОСОБА_1 , ані з батьками. В 2003 році ОСОБА_5 повернувся проживати до м. Червоноград, а ОСОБА_3 залишився сам у м. Дніпро. При цьому додав, що з братом міг не спілкуватись по декілька місяців, оскільки останній не мав мобільного телефону. Спілкувались вони лише, коли ОСОБА_5 телефонував колегам брата. Востаннє спілкувався з ОСОБА_3 у лютому 2018 року, привітав його з днем народження та переслав кошти. Після чого, приблизно у березні того ж року, ОСОБА_3 йому телефонував та просив знову позичити кошти, обіцяв, що в подальшому знайде роботу. Після цієї розмови він зник, ніхто не знав, де він знаходиться. Влітку 2018 року ОСОБА_5 попросив знайомих у м. Дніпрі пошукати брата, які повідомили, що знайшли будинок, в якому проживав ОСОБА_3 , де в середині березня 2018 року приїжджала поліція через конфлікт, а ОСОБА_3 забрала швидка допомога до лікарні. В подальшому, в листопаді 2018 року вони дізнались, що людина, яка попала в лікарню в березні, там же і померла та була похована як невідомий чоловік. Вважає, що всі обставини вказують на те, що людиною, яка померла, є його брат ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показала суду, що є дружиною рідного брата ОСОБА_3 ОСОБА_5 , з яким з 1997 року проживали разом у м. Дніпро, куди він приїхав з м. Червоноград. Зазначила, що ОСОБА_3 вів антисоціальний спосіб життя, зловживав алкогольними напоями, не завжди підтримував з ними зв`язок, часто позичав у чоловіка гроші. При цьому в останні роки він бомжував, не мав постійного місця проживання. В 1998 році брат чоловіка переїхав від них проживати окремо, а у 2003 році вона з ОСОБА_5 повернулись проживати до м. Червоноград. ЇЇ чоловік продовжував спілкуватися з братом по телефону час від часу, однак у 2018 останній зник. В подальшому, через знайомих встановили, що ОСОБА_3 попав у лікарню, де помер.

Таким чином, суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, встановив, що в ході судового розгляду факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів Львівської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпро Дніпропетровської області, знайшов своє підтвердження.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що заявник немає іншої можливості, окрім як в судовому порядку, встановити факт смерті батька, суд приходить до висновку, що вимога є законною, обґрунтованою та доказово підтвердженою, а тому заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 81, 89, 258, 259, 263-265, 268, 315 ЦПК України, суд,

ухвалив:

заяву задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Львів Львівської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Дніпро Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 01 квітня 2024 року.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

Заінтересована особа: Сихівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: м. Львів, пр-т Червоної Калини, 109, .

Головуюча Сабара Л.В.