Постанова

Іменем України

16 січня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/2302/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Ратушного А. В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва

від 28 серпня 2023 року про закриття провадження у справі

в складі судді Матійчук Г. О.

у цивільній справі №757/14061/23-ц Печерського районного суду м. Києва

за позовом ОСОБА_1

до Державного бюро розслідувань

про стягнення вихідної допомоги при звільненні та середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні

У С Т А Н О В И В:

07 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Печерськогорайонного суду м. Києва з позовом до Державного бюро розслідувань (далі - ДБР) про стягнення невиплаченої вихідної допомоги при звільненні та стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку при звільненні.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року закрито провадження у справі, у зв'язку з тим, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, посилаючись на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню.

Як на підставу скасування ухвали суду посилався на те, що між сторони виник спір щодо виплати належних сум при звільненні, а тому справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Вважав, що адміністративні суди розглядають справи щодо прийняття, проходження та звільнення зі служби осіб рядового начальницького складу ДБР, в тому числі з поєднанням вимог щодо стягнення належних сум при звільненні. Додав, що звернувся до суду загальної юрисдикції, внаслідок порушення відповідачем вимог ч. 1 ст. 116 КЗпП України, а тому дана справа повинна розглядатися за правилами цивільного судочинства.

За вказаних обставин просив скасувати ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28.08.2023 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, відповідач подав відзив, в якому посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, просив в задоволенні скарги відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Позивач в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Представник відповідача - Загороднюк Д. А. в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечував та пояснив суду, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виник спір з приводу проходження позивачем публічної служби, у зв`язку з чим дійшов висновку, що справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вважає його правильним, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 26 лютого 2021 року по 01 жовтня 2022 року ОСОБА_1 проходив службу в Державному бюро розслідувань.

Наказом Директора Державного бюро розслідувань від 30.09.2022 №94дск-щщ на підставі підпункту 4 пункту 107 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 №743, ОСОБА_1 , з 01.10.2022 звільнено у запас у зв'язку із скороченням штату, з достроковим припиненням (розірванням) контракту про проходження служби у Державному бюро розслідувань.

Доводи скаржника, що оскільки він звернувся до суду лише з вимогою про стягнення грошових коштів при звільненні, то такий спір повинен розглядатися судом загальної юрисдикції, є необґрунтованими.

Судова юрисдикція - це компетенція спеціально уповноважених органів судової влади здійснювати правосуддя у формі визначеного законом виду судочинства щодо визначеного кола правовідносин.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами першою та другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з пунктом 17 частини першої статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

В частині першій статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України "Про Державне бюро розслідувань", служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 в Державному бюро розслідувань перебував на державній службі, яка відповідно до зазначених вище норм КАС України вважається публічною службою.

Проходження публічної служби - це процес діяльності особи на посадах, які вона обіймає, починаючи від моменту призначення на відповідну посаду та завершуючи припиненням публічної служби, із сукупністю всіх обставин і фактів, які супроводжують таку діяльність. Оскільки така професійна діяльність нерозривно пов`язана з отриманням оплати (винагороди) за роботу, яку особа виконує на відповідній посаді, то правовідносини, пов`язані з нарахуваннями, виплатами, утриманнями, компенсаціями, перерахунками заробітної плати, компенсацій, грошової допомоги під час виконання такою особою своїх посадових обов`язків, є одним з елементів проходження публічної служби, а під час звільнення з публічної служби - одним з елементів припинення такої служби.

Оскільки публічна служба є різновидом трудової діяльності, відносини публічної служби як окремий різновид трудових відносин існують на стику двох галузей права - трудового та адміністративного, тому правовідносини, пов`язані з прийняттям на публічну службу, її проходженням та припиненням, регламентуються нормами як трудового, так і адміністративного законодавства, а спори, які виникають з таких правовідносин, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Даний правовий висновок висловлено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі №761/33941/16-ц.

У справі, яка розглядається, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що даний спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки він виник у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 з публічної служби, а тому не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвалу про закриття провадження судом постановлено з дотриманням норм процесуального закону. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 28 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складено 16 січня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська