Справа № 675/2081/23
Провадження № 2/675/172/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"22" березня 2024 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючого - судді Столковського В. І., з участю: секретаря судового засідання Половенко Н. О., прокурора ОСОБА_1 , відповідачки ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у залі суду в м. Ізяслав цивільну справу за позовом першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про конфіскацією часток земельної ділянки,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, в якому вказав, що ОСОБА_2 , яка є громадянкою російської федерації, та ОСОБА_4 , яка є громадянкою Республіки Білорусь, набули право спільної часткової власності в розмірі по 1/3 частині кожна на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, яка знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області. 24 травня 2017 року та 31 серпня 2017 року відповідно право власності на частки зазначеної земельної ділянки зареєстроване за відповідачками у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Також ОСОБА_2 набула право спільної часткової власності в розмірі 1/6 частки на вищевказану земельну ділянку. 01 лютого 2018 року право власності на частку зазначеної земельної ділянки зареєстроване за відповідачкою у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Разом із цим, окружною прокуратурою виявлено порушення вимог ст.ст. 13, 14, 41 Конституції України, ст.ст. 80, 81, 145 ЗК України при використанні відповідачками часток зазначеної земельної ділянки, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , будучи іноземними громадянками, упродовж року після набуття права власності на частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення не відчужили їх, тому є підстави для їх конфіскації у власність держави.

Шепетівською окружною прокуратурою листом від 26 листопада 2023 року повідомлено позивача про встановлення прокурором підстав для представництва інтересів держави у суді та намір звернутися із позовом до суду.

Тому перший заступник керівника Шепетівської окружної прокуратури просить суд:

1) конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 1/6 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належить громадянці російської федерації ОСОБА_2 та знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області;

2) конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належить громадянці російської федерації ОСОБА_2 та знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області;

3) конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належить громадянці Республіки Білорусь ОСОБА_4 та знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області.

Ухвалою судді від 25 грудня 2023 року задоволено заяву першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 25 грудня 2023 року прийнято позовну заяву першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 22 лютого 2024 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області Плюх В. О. надіслала до суду письмові пояснення, у яких зазначила, що позов підтримує у повному обсязі, просила слухати справу за її відсутності.

Відповідачка ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнала та зазначила про це у окремій письмовій заяві.

Відповідачка ОСОБА_4 , яка проживає у Республіці Білорусь, у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином відповідно до положень ч. 11 ст. 128 ЦПК України, що відповідає позиції Верховного Суду (постанова від 14 квітня 2022 року у справі № 308/9708/19), відзив на позов не подала.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала.

Неявка представника позивача та відповідачки ОСОБА_4 у судове засідання з урахуванням зазначених вище обставин не є перешкодою для його проведення.

Суд, заслухавши пояснення прокурора, відповідачки та третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав.

На підставі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У силу ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Вирішуючи питання щодо підстав для звернення прокурора до суду в інтересах держави з даним позовом, суд зважує на наступне.

Приписи ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наділяють прокурора повноваженнями на представництво в суді інтересів держави у виключних випадках, а саме: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області у відповідності до положень ст. 145 ЗК України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», «Положення про Головне управління Держгеокадастру в області» здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю, наділене правом на подання такого роду позовів, у листі від 10 листопада 2023 року № 10-22-0.4-3692/2-23 зазначало прокурору про неподання позову у зв`язку з відсутністю фінансової можливості вживати заходи представницького характеру, при цьому просило прокуратуру вжити заходів щодо звернення із позовною заявою до суду з вказаного питання.

Таким чином, прокуратура реалізуючи покладені від імені держави повноваження щодо захисту інтересів держави, правомірно звернулася до суду із вказаним позовом.

Судом встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підставі рішення Ізяславського районного суду Хмельницької області від 05 серпня 2015 року у справі № 675/820/15-ц набули право спільної часткової власності на земельну ділянку із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, яка знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області ( ОСОБА_2 на 1/3 частку, ОСОБА_3 на 1/6 частку, ОСОБА_4 на 1/3 частку).

Також ОСОБА_2 на підставі договору дарування частини земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Ізяславського районного нотаріального округу Дацишиним О. М. та зареєстрованого в реєстрі за № 141, набула право спільної часткової власності на 1/6 частку земельної ділянки із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, яка знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області.

Із повідомлення Управління Державної міграційної служби України в Хмельницькій області від 15 грудня 2022 року № 6801.4-4927/6801.4.1-22 вбачається, що ОСОБА_2 є громадянкою російської федерації.

Також із паспорта, виданого на ім`я ОСОБА_4 15 квітня 1999 року, встановлено, що відповідачка є громадянкою Республіки Білорусь.

Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 349161451 від 04 жовтня 2023 року громадянка російської федерації ОСОБА_2 є власницею 1/6 частки та 1/3 частки земельної ділянки із кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га. Натомість громадянка Республіки Білорусь ОСОБА_4 є власницею 1/3 частки вказаної земельної ділянки, а третя особа ОСОБА_3 1/6 частки цієї земельної ділянки.

Довідками про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07 грудня 2023 року № 201-07032251, № 201-07032300 визначено, що вартість частини спірної земельної ділянки становить 8894,57 грн, а вартість 1/3 частини цієї земельної ділянки становить 5915,63 грн.

Отже, відповідачки, будучи іноземними громадянками, набули право власності на частки вказаної вище земельної ділянки сільськогосподарського призначення та упродовж року не відчужили їх, що стало підставою для звернення до суду прокурора із відповідним позовом.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте, попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 7 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 2 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду».

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються.

Конституція України (ст. 13) визначає, що земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

За приписами ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено ЗК України.

Частиною 5 статті 22 ЗК України визначено, що землі сільськогосподарського призначення не можуть передаватись у власність іноземцям, особам без громадянства, іноземним юридичним особам та іноземним державам.

Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до ст. 80 ЗК України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту ч. 2 ст. 81 та інших норм ЗК України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.

Згідно з ч. 3 ст. 81 ЗК України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.

За змістом ч. 4 ст. 81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.

Відповідно до вимог п.п. д, е ч. 1 ст. 140 ЗК України підставами припинення права власності на земельну ділянку є: конфіскація за рішенням суду; не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.

Примусове припинення прав на земельну ділянку у відповідності до п. в ч. 1 ст. 143 ЗК України здійснюється у судовому порядку у разі конфіскації земельної ділянки.

Якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може перебувати в її власності, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У випадках, коли земельна ділянка цією особою протягом встановленого строку не відчужена, така ділянка підлягає примусовому відчуженню за рішенням суду (ч.ч. 1, 2 ст. 145 ЗК України).

У силу ч. 4 ст. 145 ЗК України конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику.

Пунктом 10 частини 1 статті 346 ЦК України визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації.

Частиною 1 статті 348 ЦК України встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 513/444/15-ц зроблено висновок, що якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. У випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законами України, допускається викуп земельної ділянки. При цьому власникові земельної ділянки відшкодовується її вартість.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , будучи іноземними громадянками, упродовж року після набуття права власності на частки земельної ділянки сільськогосподарського призначення не відчужили їх, є підстави для їх конфіскації у власність держави.

Тому позов заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури підлягає до задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Окрім того, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку із визнанням відповідачкою ОСОБА_2 позову до початку розгляду справи по суті Хмельницькій обласній прокуратурі належить повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову та заяви про забезпечення позову, а іншу частину судового збору в розмірі 50 % слід стягнути з відповідачки на користь Хмельницької обласної прокуратури.

Також слід стягнути з відповідачки ОСОБА_4 на користь Хмельницької обласної прокуратури судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Крім того, слід повернути Хмельницькій обласній прокуратурі 5368 грн 00 коп судового збору, внесеного у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_3 , про конфіскацією часток земельної ділянки задовольнити.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 1/6 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належить громадянці російської федерації ОСОБА_2 (рнокпп - НОМЕР_1 ) та знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належить громадянці російської федерації ОСОБА_2 (рнокпп - НОМЕР_1 ) та знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області.

Конфіскувати у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області 1/3 частку земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:1106 площею 0,0842 га, призначеної для ведення особистого селянського господарства, яка належить громадянці Республіки Білорусь ОСОБА_4 (рнокпп - НОМЕР_2 ) та знаходиться у м. Ізяслав Шепетівського району Хмельницької області.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Хмельницької обласної прокуратури (Платник/Одержувач коштів - Хмельницька обласна прокуратура, , р/р НОМЕР_3 , МФО - 820172, Банк ДКСУ, м. Київ) судовий збір у розмірі 1743 (одну тисячу сімсот сорок три) грн 07 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Хмельницької обласної прокуратури (Платник/Одержувач коштів - Хмельницька обласна прокуратура, , р/р НОМЕР_3 , МФО - 820172, Банк ДКСУ, м. Київ) судовий збір у розмірі 1141 (одна тисяча сто сорок одна) грн 47 коп.

Повернути з державного бюджету на користь Хмельницької обласної прокуратури сплачений судовий збір у сумі 1141 (одна тисяча сто сорок одна) грн 47 коп (платіжна інструкція № 2966 від 13 грудня 2023 року).

Повернути з державного бюджету на користь Хмельницької обласної прокуратури сплачений судовий збір у сумі 5368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн 00 коп (платіжна інструкція № 2964 від 13 грудня 2023 року).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області: місце знаходження - м. Хмельницький, вул. Інститутська, 4/1, .

Відповідачка 1 ОСОБА_2 : місце проживання АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 .

Відповідачка 2 ОСОБА_4 : місце проживання - АДРЕСА_2 Республіки Білорусь, рнокпп НОМЕР_2 .

Третя особа ОСОБА_3 : місце проживання - АДРЕСА_3 , рнокпп - НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складений 01 квітня 2024 року.

Суддя: В. І. Столковський