Справа № 132/2843/23
Провадження № 2/132/95/24
РІШЕННЯ

Іменем України

"16" січня 2024 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого Павленко І.В.

при секретарі Олійник Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Калинівка за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника-адвоката Паламарчук Ольги Анатоліївни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника-адвоката Паламарчук Ольги Анатоліївни звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» нараховану, але не виплачену заборгованість в розмірі 58490,37 грн. В обґрунтування цих вимог зазначає, що ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах з ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» з 24 березня 2021 року і по даний час. 03.03.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 ОСОБА_1 був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України на якій перебуває по теперішній час. 19.07.2022 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин», яким було внесено зміни до ст. 119 КЗпП України, а саме у частині третій статті 119 слова "зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток" замінено словами "зберігаються місце роботи і посада". На момент призову ОСОБА_1 на військову службу, відповідно до ч. 3 ст. 119 КЗпП (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), за військовослужбовцем зберігається середній заробіток за місцем його роботи, на весь період військової служби. При цьому, Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» не здійснило оплату заробітної плати позивачу за січень - лютий 2022 року та з моменту призову позивача на військову службу з 03.03.2022 по 19.07.2022, не здійснило виплату нарахованого середнього заробітку під час проходження позивачем військової служби. Нарахована, але не виплачена заборгованість відповідача перед позивачем складає 58490,37 грн. За вказаних підстав звертається до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Паламарчук О.А. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень з приводу поданого позову не надав.

За наявності існуючих умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом постановлено провести заочний розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що наказом директора з будівництва ТОВ «Енергетично-дорожнє будівництво» за № 03-123 К від 24 березня 2021 року ОСОБА_1 прийнято на роботу за трудовим договором з 24.03.2021 водієм навантажувача. 03.03.2022 на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 № 69/2022 ОСОБА_1 був призваний на військову службу до лав Збройних Сил України на якій перебуває по теперішній час, що підтверджуються записом у військовому квитку серії НОМЕР_1 .

Згідно довідки Пенсійного фонду України за формою ОК-7 за період з січня 2022 року по липень 2022 року ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" здійснювалось нарахування заробітної плати позивачу на загальну суму 105168,28 грн, з яких здійснено відповідні відрахування податків, згідно чинного законодавства, що підтверджується зарахуванням страхового стажу за цей період.

Разом з тим судом встановлено, що з 01.01.2022 по 19.07.2022 позивачу не виплачувалися нараховані суми, що підтверджується випискою з Банку за період з 01.01.2022 по 01.05.2023, яка міститься в матеріалах справи.

Відповідач не здійснив оплату заробітної плати ОСОБА_1 за січень - лютий 2022 року та з моменту його призову на військову службу з 03.03.2022 по 19.07.2022 і не здійснив виплату нарахованого середнього заробітку під час проходження позивачем військової служби.

Відповідач припинив нарахування середнього заробітку позивачу з серпня 2022 року, на підставі змін до КЗпП України, за якими не зберігається середній заробіток за працівниками призваними на військову службу.

Як вбачається із відповіді генерального директора ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" на адвокатський запит адвоката Паламарчук О.А., згідно з довідкою № 10-06 Д від 11.10.2023 здійснено нарахування за січень-липень 2022 року. З липня 2022 року у зв`язку з прийняттям ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 № 2352 нарахування заробітної плати припинено.

Згідно з довідкою № 10-06 Д від 11.10.2023, виданої ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , у тому що він працює в ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" з 24.03.2021 та наданий момент займає посаду водія навантажувача, сума заборгованості ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" перед ОСОБА_1 складає 58490,37 грн.

Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Статтею 233 КЗпП України з урахуванням офіційного тлумачення в Рішенні Конституційного Суду № 8-рп/2013 від 15.10.2013 визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до статті 94 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з статтею 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також заохочувальних та компенсаційних виплат.

Частиною 1 статті 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа Суханов та Ільченко проти України заяви № 68385/10 та № 71378/10, а також справа Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини , заява № 42527/98 тощо) майно може являти собою існуюче майно або засоби, включаючи право вимоги відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні законне сподівання/правомірне очікування (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності.

Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу № 1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача на його користь заборгованості по заробітній платі за січень-лютий 2022 року підлягають задоволенню.

Частиною 5 ст. 17 Конституції України гарантовано, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, призвані на строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або прийняті на військову службу за контрактом у разі виникнення кризової ситуації, що загрожує національній безпеці, оголошення рішення про проведення мобілізації та (або) введення воєнного стану, користуються гарантіями, передбаченими частинами 3 та 4 ст. 119 КЗпП України.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ, в Україні було введено воєнний стан.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 р. № 69/202 в Україні оголошена загальна мобілізація.

Відповідно до ч. 3 ст. 119 Кодексу законів про працю України (на час виникнення спірних відносин) за працівниками, призваними на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або прийнятими на військову службу за контрактом, у тому числі шляхом укладення нового контракту на проходження військової служби, під час дії особливого періоду на строк до його закінчення або до дня фактичного звільнення зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, фермерському господарстві, сільськогосподарському виробничому кооперативі незалежно від підпорядкування та форми власності і у фізичних осіб - підприємців, у яких вони працювали на час призову.

Таким чином, законом було визначено, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток за місцем роботи, де вони працювали на час призову.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин» від 01.07.2022 року за № 2352-IX (набрав чинності 19.07.2022 р.) (п.п. 17 п. 1) внесено зміни до частини 3 ст. 119 КЗпП України, а саме слова «зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток» замінено словами «зберігаються місце роботи і посада».

Таким чином, законом № 2352-IX було виключено положення ч. 3 ст. 119 КЗпП України про те, що за працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період зберігається середній заробіток за місцем роботи.

За таких обставин за позивачем з 03.03.2022 зберігаються місце роботи, посада і середній заробіток на підприємстві (установі, організації), в якому він працював на час призову, а тому наявні правові підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за цей період.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до приписів ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМ України № 100 від 8 лютого 1995 року, який застосовується в тому числі у випадках залучення працівників до виконання військових обов`язків (п.п. «ї» п. 1 Порядку).

Середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата (абзац 3 п. 2 Порядку).

Згідно п. 5 розділу ІV вказаного Порядку основою для визначення загальної суми середнього заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані два календарні місяці роботи на число відпрацьованих робочих днів у цих місяцях.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку).

Враховуючи положення Порядку № 100, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за два календарні місяці роботи. При цьому норми цього Порядку не містять особливого розрахунку для таких працівників, а також вимог щодо врахування при обчисленні середньої заробітної плати повністю відпрацьованих робочих днів протягом двох календарних місяців.

Тобто середня заробітна плата за два місяці працівникам обчислюється на загальних умовах, а саме з виплат, які нараховані в місяцях розрахункового періоду.

При цьому, як зазначалося вище сума заборгованості ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" перед ОСОБА_1 згідно довідки № 10-06 Д від 11.10.2023, виданої ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" складає 58490,37 грн, яка і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» роботодавець не звільняється від обов`язку виплати заробітної плати. Звільняється від відповідальності за порушення строків її виплати, але лише за умови, що таке порушення сталось саме внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. В інших випадках керівник несе повну відповідальність за таке порушення.

Відомостей про те, що ТОВ "Енергетично-дорожнє будівництво" припинило свою роботу та господарську діяльність у справі немає, що підтверджується Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Товариство знаходиться в м. Канів Черкаської області і дана область не віднесена до областей, де ведуться бойові дії. Тому суд дійшов висновку, що позивач мав і має можливість здійснити оплату належних сум позивачу в повному обсязі.

Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, а також беручи до уваги те, що відповідач відзив на позов не надав, суд дійшов до висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі, а також середнього заробітку під час проходження ним військової служби у загальному розмірі 58490,37 грн.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн , а також стягнути з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн, оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення заробітної плати на підставі п.1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 94, 115, 119 КЗпП України, ст.ст.12, 80, 81, 141, 259, 268, 280, 281-282, 284, 354, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» (, місцезнаходження: 19003, Черкаська область, місто Канів, вул. Енергетиків, 65) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі та середнього заробітку під час проходження позивачем військової служби в загальному розмірі 58490 (п`ятдесят вісім тисяч чотириста дев`яносто) грн, 37 коп та 1073,60 грн судових витрат по сплаті судового збору.

Допустити негайне виконання рішення в частині присудження виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергетично-дорожнє будівництво» (, місцезнаходження: 19003, Черкаська область, місто Канів, вул. Енергетиків, 65) в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.284 ЦПК України.

Суддя