Дата документу 18.01.2024 Справа № 323/470/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/470/22 Головуючий у 1 інстанції: Щаслива О.В.
Провадження № 22-ц/807/199/24 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів та зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів та зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку позивача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття.

На час вирішення цієї справи він не мав інших утриманців, тому не заперечував проти стягнення з нього вказаної частки від заробітку на утримання дитини. Між тим 14 травня 2013 року у фактично створеній ним сім`ї з іншою жінкою у нього народився син ОСОБА_5 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 він втретє став батьком сина ОСОБА_6 . Окрім того, позивач бере участь в утриманні непрацездатної за віком матері, єдиним джерелом доходів якої є пенсія. Сам позивач є непрацевлаштованою особою і має мінливий дохід.

Окрім того, зазначає позивач, відповідно до розрахунку, зробленого державним виконавцем про його заборгованість по аліментам, станом на 01 березня 2022 року розмір заборгованості становить 85 732 грн. 85 коп..

З урахуванням тих змін, що відбулися в його сімейному та майновому стані, виходячи з того, що станом на 01 серпня 2014 року заборгованості по аліментам у нього фактично не було, просить розмір заборгованості та визначити, що його заборгованість становить 18882 грн. 77 коп., а виходячи з того, що з 02 серпня 2014 року по 2 липня 2018 року аліменти треба обчислювати виходячи з 30 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а з 03 липня 2018 року по 01 березня 2022 року - з 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. При зниженні розміру аліментів необхідно також врахувати ту обставину, що за час існування виконавчого провадження він сплатив на користь відповідачки на утримання дитини 52402 грн. 70 коп.

У зв`язку із змінами в сімейному та майновому стані позивач просить змінити розмір аліментів з частини до 1/8 частини його доходу, а також зменшити розмір заборгованості по аліментам на користь відповідачки з 85 732 грн. 85 коп. до 18 882 грн. 77 коп.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, що стягнуті рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , непрацевлаштований, на користь ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, НОМЕР_2 що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини заробітку (доходу) щомісячно на 1/5 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Решту вимог залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на утримання ним двох неповнолітніх дітей та непрацездатної матері, вимушене внутрішнє переміщення позивача та його сім`ї із зони бойових дій, просив змінити рішення суду в частині зменшення розміру аліментів до 1/8 частини, скасувати рішення суду в частині відмови у зміні розміру заборгованості по сплаті аліментів та ухвалити нове рішення у цій частині про зменшення розміру заборгованості по сплаті аліментів з 85 732,85 грн до 18 882,77 грн.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2023 року апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито, та ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 листопада 2023 року справу призначено до апеляційного розгляду без повідомлення учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Відповідно до частин першої, третьої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи на те, що ціна позову у справі становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

За приписами частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (ч. 4 ст. 376 ЦПК України).

Матеріалами справи підтверджено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 21 лютого 2008 року, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.12).

На підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини заробітку позивача, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення донькою повноліття (а. с. 15-17).

ОСОБА_1 є також батьком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 17 січня 2015 року, виданим повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області, мати ОСОБА_8 (а.с.14), а також батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 29 липня 2015 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Оріхівського районного управління юстиції у Запорізькій області, мати ОСОБА_8 (а.с.13).

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 станом на 01.08.2014 р. заборгованість відсутня (розписка стягувача); заборгованість станом на 01.01.2019 рік складає 38 801,86 грн (а.с.16-17, 19).

Відповідно до розрахунку заборгованості з аліментів за виконавчим листом Оріхівського районного суду № 2-1480 від 25.12.2011, заборгованість з січня 2019 року по лютий 2022 року становить 85 732,85 грн (а.с.15).

Свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджується, що його батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.18).

Згідно із пенсійним посвідченням № НОМЕР_6 серії НОМЕР_7 , виданим Пенсійним фондом України 30.06.2009 р., ОСОБА_11 є пенсіонером за віком довічно (а.с.21).

Довідками від 28.03.2022 № 2302-, 28.03.2022 року № 2302-, 28.03.2022року № 2302-, 28.03.2022 року № 2302-, 29.06.2022 року № 2302- підтверджується взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, відповідно, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.44-48).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За приписами частини першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з вимогами про зменшення розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний і матеріальний стан, оскільки народилося ще двоє синів від іншої жінки, на утриманні перебуває непрацездатна матір, а також вимушене переміщення родини позивача із зони бойових дій.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що сімейне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням в іншому фактичному шлюбі двох дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

З такими висновками суду колегія суддів погоджується та вважає, що суд дійшов правильних висновків про доведеність позовних вимог в частині зміни сімейного становища у зв`язку з народженням ще двох дітей.

Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів звертає увагу, що народження другої та третьої дитини спричинило зміну й матеріального стану позивача, оскільки зазначена обставина очевидно потребує додаткових фінансових витрат.

Проте, ухвалюючи оскаржуване рішення про зміну розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанцій неправильно визначив частку, яка підлягає стягненню з позивача на утримання дитини.

Зокрема, колегія суддів вважає, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини з 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 на 1/5 частину його доходів у зв`язку зі зміною сімейного стану порушуватиме належне забезпечення інших дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та суперечитиме їх інтересам.

Встановивши обов`язок позивача надавати матеріальну допомогу дітям, суд першої інстанції не врахував, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище дітей від другого шлюбу, порівняно зі становищем дитини, на користь якої судовим рішенням присуджено аліменти.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

На підставі вказаного, колегія суддів, враховуючи інтереси усіх дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають частковому задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частини заробітку (доходу) ОСОБА_1 до 1/6 частини його доходів.

Досліджуючи доводи апеляційної скарги в частині оскарження рішення щодо відмови у зменшенні розміру заборгованості зі сплати аліментів, колегія суддів виходить з такого.

Статтею 197 СК України врегульовано право платника аліментів подати позов про повне або часткове звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Наведене дає підстави для висновку, що лише тяжка хвороба або інші обставини, що мають значення, які і стали підставою виникнення заборгованості, можуть стати передумовою для зменшення розміру цієї заборгованості.

Судова колегія звертає увагу, що під іншими істотними обставинами законодавець розуміє такі ж вагомі обставини, що унеможливлюють несення тягаря сплати заборгованості, що і тяжка хвороба, тобто важке довготривале, а іноді і невиліковне захворювання, лікування якого потребує вкладення значних грошових сум і фізичних затрат.

Тобто, інші суттєві обставини повинні бути настільки ж вагомими, що і тяжка хвороба, що можна вивести у зв`язку з застосуванням розподільного сполучника «або» (тяжка хвороба або інша обставина, що має істотне значення).

Отже, передумовою для подання позову про зменшення розміру заборгованості мають бути виключні обставини, що існують об`єктивно і унеможливлюють або ускладнюють сплату особою заборгованості по аліментам, що утворилася саме у зв`язку з цими обставинами.

Обґрунтовуючи позов в цій частині, позивач послався на обставини, аналогічні підставам для зменшення розміру аліментів.

Суд першої інстанції правильно виснував, що наведені позивачем зміни в сімейному стані не можуть слугувати підставою для застосування вказаного знаряддя захисту права, позаяк вони враховуються при вирішенні питання про зміну розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України, що і було зроблено судом при розв`язанні цієї вимоги.

Разом з тим, обов`язок батьків утримувати дитину є безумовним, а заборгованість зі сплати аліментів і є втіленням невиконаного батьком обов`язку і є не чим іншим, як неотриманим донькою утриманням, що за законом належить їй.

На підставі вказаного суд першої інстанції обгрунтовано виходив з відсутності підстав для зменшення цього розміру на тлі того, що позивач, який розпоряджається на власний розсуд своїми правами, вочевидь мав достатні фізичні та майнові ресурси для створення нової сім`ї, організації її гідного існування, утримання інших дітей. Тому забезпечення добробуту та комфорту в новій родині не повинно відбуватися за рахунок невід`ємного права старшої дитини на утримання.

Посилання в апеляційній скарзі на перебування непрацездатної матері на його утриманні відхиляються судовою колегією, оскільки сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

З огляду на зазначене, ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, які підтверджують те, що його мати ОСОБА_11 потребує матеріальної допомоги.

Надані ОСОБА_1 довідки про взяття його родини на облік внутрішньо переміщених осіб самі по собі також не свідчать про зміну майнового стану позивача.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зменшення ОСОБА_1 розміру заборгованості зі сплати аліментів.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині вирішення позовних вимог щодо зменшення заборгованості зі сплати аліментів, апеляційна скарга не містить.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За приписами частин першої, тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

При зверненні до суду з позовом ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 992,40 грн, що підтверджується квитанцією ID 4641-5110-0676-6644 від 19.02.2022 року (а.с.7).

За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачено судовий збір в розмірі 1488,60 грн., що підтверджується квитанцією про сплату № 7106-1428-0004-5185 від 17.11.2023 року(а.с.88).

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, ОСОБА_1 має право на компенсацію судового збору за подання апеляційної скарги, пропорційно до задоволених вимог, в розмірі 488,26 грн.

Таким чином, ОСОБА_1 належить компенсувати судовий збір в розмірі 488,26 грн. (1488,60 грн. 666,89 грн.) за рахунок держави в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 373, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 жовтня 2023 року у цій справі змінити в частині зменшення розміру аліментів, зменшивши розмір аліментів, що стягнуті рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , уродженця с. Преображенка Оріхівського району Запорізької області, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , непрацевлаштований, на користь ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків, НОМЕР_2 що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини заробітку (доходу) щомісячно на 1/6 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судовий збір в розмірі 488 (чотириста вісімдесят вісім) гривень 26 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складений 18 січня 2024 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: В.Ю. Бєлка

І.В. Кочеткова