Справа №522/5615/19
Провадження №4-с/522/11/24
УХВАЛА

26 лютого 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючої судді Косіциної В.В.

за участі секретаря судового засідання Слободянюк І.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Ю.Д., заінтересована особа (стягувач) ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

14 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Ю.Д. та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана судді Косіциній В.В.

Ухвалою суду від 16 листопада 2023 року скаргу на дії державного виконавця прийнято до розгляду.

Судове засідання призначено на 21 листопада 2023 року.

21 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника скаржника ОСОБА_3 про відкладення розгляду справи та ознайомлення з матеріалами справи.

Також, 21 листопада 2023 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника скаржника ОСОБА_3 про залучення письмового доказу, у якій заявник просить долучити до матеріалів справи копію паспорту Російської Федерації, з якого вбачається, що стягувач ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації та РНОКПП ОСОБА_2 .

Судове засідання, призначене на 21 листопада 2023 року не відбулося у зв`язку із повітряною тривогою та було відкладено на 04 грудня 2023 року.

У судове засідання, що відбулося 04 грудня 2023 року з`явився представника скаржника та представник стягувача.

Оголошено перерву до 25 січня 2024 року.

Судове засідання, призначене на 25 січня 2024 року не відбулося у зв`язку із повітряною тривогою та було відкладено на 15 лютого 2024 року.

02 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси від Приморського ВДВС у місті Одеси надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

У судове засідання, що відбулося 15 лютого 2024 року з`явився представник Приморського ВДВС у місті Одесі. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Представника ВДВС просив долучити до матеріалів справи відзив на скаргу. Ухвалою суду, що занесена до протоколу судового засідання прийнято рішення про долучення до матеріалів справи відзиву на скаргу.

Судове засідання відкладено на 26 лютого 2024 року.

19 лютого 2024 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника стягувача, у якій він повідомив про припинення повноважень представника.

У судове засідання, призначене на 26 лютого 2024 року з`явився представник ВДВС. Інші учасники справи у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду.

Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання прийнято рішення про здійснення розгляду справи за такої явки.

Будь-яких інших заяв або клопотань від учасників справи не надходило.

Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

24 жовтня 2023 року Приморський районний суд міста Одеси видав виконавчий лист №522/5615/19 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення відповідача та вселення позивача, за яким суд вирішив вселити ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 (а.с.81).

25 жовтня 2023 року ОСОБА_2 звернувся до Приморського ВДВС у місті Одесі Південого міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) про відкриття виконавчого провадження (а.с.75).

Разом із заявою до Приморського ВДВС у місті Одесі було направлено копію паспорту громадянина Молдови (а.с.76), нотаріально засвідчений переклад паспорту громадянина Молдови (а.с.77-79), РНОКПП (а.с.80), виконавчий лист (а.с.81-82).

Старшим державним виконавцем Приморського ВДВС у місті Одесі Виговським Юрієм Дмитровичем, 30 жовтня 2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №73151220 на підставі виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №522/5615/19.

10 листопада 2023 року старший державний виконавець Приморського ВДВС у місті Одесі Виговський Ю.Д. звернувся із заявою про самовідвід у виконавчому провадженні №73151220 (а.с.71).

11 грудня 2023 року умови виконавчого документа було виконано у повному обсязі, ОСОБА_2 вселено до квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується актом державного виконавця (а.с.56).

02 січня 2024 року Головний державний виконавець Приморського ВДВС у місті Одесі Жорновим Павлом Вікторовичем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №73151220 у зв`язку із повним виконанням рішення суду (а.с.47).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У ч.3 ст.26 Закону вказано, що у заяві про примусове виконання рішення стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок/електронний гаманець боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банках, небанківських надавачах платіжних послуг для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

У пункті 10-2 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що до набрання чинності законом щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, зупиняється вчинення виконавчих дій, забороняється заміна стягувачів у виконавчих провадженнях, стягувачами за якими є Російська Федерація або такі особи: громадяни Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства, відмінного від законодавства України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації.

Згідно абзацу 2 п.10-2 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», зазначене обмеження не застосовується до громадян Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, та юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах.

В якості доказу того, що ОСОБА_2 є громадянином Російської Федерації було надано копію паспорта НОМЕР_1 . Зазначену копію паспорту із перекладом на українську мову також містять матеріали виконавчого провадження.

Проте, дослідивши копію паспорту судом встановлено, що він був виданий 23 травня 2006 року, та був дійсний до 23 травня 2011 року.

Щодо виконавчого провадження, то воно було розпочато на підставі копії паспорта громадянина Молдови серії НОМЕР_2 (а.с.76).

У скарзі заявник зазначає про те, що державним виконавцем Виговським Ю.Д. було відкрито виконавче провадження без перекладу та нотаріально завіреного перекладу з молдавської та російської мови на Українську.

Зазначене твердження не відповідає дійсності, з огляду на те, що матеріали виконавчого провадження містять нотаріально засвідчений переклад паспорту громадянина Молдови ОСОБА_2 .. З копію нотаріально засвідченого перекладу вбачається, що паспорт виданий на ім`я ОСОБА_4 07.06.2021 року та дійсний до 07.06.2031 року. У графі громадянство вказано ОСОБА_5 .

Переклад на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_6 та засвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Глієвським Д.О. (а.с.77-79).

Звертаючись до суду зі скаргою, ОСОБА_1 не надав будь-яких доказів того, що зазначені документи не відповідають дійсності, або ж складені з порушенням процедури, передбаченої чинним законодавством.

Також, матеріали справи містять реєстраційний номер облікової картки платника податків ОСОБА_2 .

Відповідно до Наказу Мінфіну «Про затвердження Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків» від 29.09.2017 року № 822, для проведення реєстрації, внесення змін, отримання картки платника податків або відомостей з Державного реєстру використовуються дані документа, що посвідчує особу, для іноземців та осіб без громадянства:

паспортний документ іноземця - документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що підтверджує громадянство іноземця, посвідчує особу іноземця або особу без громадянства, надає право на в`їзд або виїзд з держави і визнається Україною;

посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні;

посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні;

посвідчення біженця - паспортний документ, що посвідчує особу його власника та підтверджує факт визнання його біженцем в Україні;

посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, - паспортний документ, що посвідчує особу його власника та підтверджує факт визнання його особою, яка потребує додаткового захисту.

Тобто, для отримання РНОКПП ОСОБА_2 потрібно було надати документи, що підтверджують законність перебування на території України.

Доказів того, що ОСОБА_2 перебуває (перебував) без законних на те підстав на території України суду надано не було.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У постанові КЦС ВС від 31.01.2024 у справі № 753/14634/22 вказано, що необґрунтовані доводи касаційної скарги про те, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості на користь громадянина рф буде мати наслідком відчуження майна на його користь, що порушує мораторій, встановлений постановою КМ України від 03 березня 2022 року № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації».

Під публічним порядком слід розуміти правопорядок держави, визначені принципи і засади, які становлять основу існуючого у ній ладу (стосуються її незалежності, цілісності, самостійності й недоторканості й основних конституційних прав, свобод, гарантій тощо). Публічний порядок будь-якої держави включає фундаментальні принципи і засади правосуддя, моралі, які держава має намір захистити навіть тоді, коли це не має прямого стосунку до самої держави; правила, які забезпечують фундаментальні політичні, соціальні та економічні інтереси держави; обов`язок держави з дотримання своїх зобов`язань перед іншими державами та міжнародними організаціями (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2019 року в справі № 761/39565/17 (провадження № 61-5333св19)).

Касаційний суд вже вказував, що при тлумаченні пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» слід враховувати мету, у зв`язку з якою Закон України «Про виконавче провадження» доповнено цим пунктом (Закон № 2129-IX від 15 березня 2022 року). Такою метою є забезпечення захисту національних інтересів у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації та забезпечення конституційних прав і свобод людини та громадянина в умовах воєнного стану, що потребує врегулювання деяких питань примусового виконання рішень, зокрема, щодо зупинення вчинення виконавчих дій, стягувачами за якими є Російська Федерація або особи, пов`язані з державою-агресором (див. пояснювальну записку до проекту Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» - https://itd.rada.gov.ua/billInfo/Bills/pubFile/1245274). В абзаці 2 пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» визначене коло суб`єктів, до яких передбачені в його абзаці 1 обмеження не застосовуються. До таких суб`єктів віднесені і юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до закону України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером) яких є виключно громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах, або виключно громадяни України та громадяни Російської Федерації, які проживають на території України на законних підставах. Тому заборона заміни стягувачів поширюються саме на пов`язаних з державою-агресором осіб, у тому числі юридичних осіб, створених та зареєстрованих відповідно до закону України, серед кінцевих бенефіціарних власників, членів або учасників (акціонерів) яких є громадяни Російської Федерації, які не проживають на території України на законних підставах (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 січня 2024 року в справі № 743/1596/15-ц (провадження № 61-7035св23)).

Враховуючи те, що скаржник не довів наявність підстав для відмови у відкриті виконавчого провадження, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Виговського Ю.Д. відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту.

Повний текст ухвали складено та підписано 13 березня 2024 року.

Суддя Косіцина В.