Справа № 493/838/22
Провадження № 2/493/16/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ ІЛЬНІЦЬКОЇ О.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

В С Т А Н О В И В:

06 липня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (а.с. 1-8).

06 липня 2022 року одночасно з позовною заявою представник позивача подав до суду заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України (а.с. 11).

Ухвалою судді від 07.07.2022 провадження по даній цивільній справі відкрите, постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 47-48).

04 квітня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 71-73).

04 квітня 2023 року від відповідача на адресу суду надійшло клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 74).

29 червня 2023 року ухвалою Балтського районного суду Одеської області клопотання відповідача про зупинення провадження у справі задоволено, провадження у справі зупинено до набрання законної сили остаточним судовим рішенням в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України(а.с. 92-93).

Постановою Одеського апеляційного суду від 29.08.2023 ухвала Балтського районного суду Одеської області від 29.06.2023 скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 122-124).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 05.01.2020 сталася ДТП, в якій водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «ВАЗ-11183» д.н.з. НОМЕР_1 , допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_3 . В результаті ДТП велосипедист ОСОБА_3 помер внаслідок травм, отриманих при ДТП.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «ВАЗ-11183» на момент вчинення ДТП була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС».

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 06.01.2021 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Позивач є дружиною загиблого велосипедиста ОСОБА_3 , якій спричинена моральна шкода, пов`язана зі смертю потерпілого, крім того позивачем понесені витрати на лікування та поховання загиблого чоловіка.

На адресу ПАТ «Страхова група «ТАС» були надіслані повідомлення про настання страхового випадку та заява на виплату страхового відшкодування, а саме: відшкодування пов`язане з витратами на лікування - 33763,09 грн, відшкодування пов`язане з витратами на поховання - 14655,00 грн, відшкодування моральної шкоди - 18892,00 грн.

Станом на 03.09.2021 ПАТ «Страхова група «ТАС»не виплатило страхове відшкодування та прийняло необґрунтоване рішення про зупинення врегулювання страхового випадку.

Відповідач безпідставно призупинив розгляд страхової справи та не виплатив страхове відшкодування шкоди позивачеві як дружині загиблого у ДТП, оскільки позивач повідомила відповідача про обставини ДТП та надала докази щодо розміру заподіяної шкоди, а відповідач мав можливість з`ясувати всі обставини ДТП, тому ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Страхова група «ТАС»про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, а саме: стягнення страхового відшкодування, як грошової компенсації за понесені витрати на лікування, в сумі 33763,09 грн; стягнення страхового відшкодування, як грошової компенсації за понесені витрати на поховання, в сумі 14655,00 грн; стягнення страхового відшкодування, як грошової компенсації за спричинену моральну шкоду, в сумі 18892,00 грн. Також ОСОБА_1 у позовній заяві зазначила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи, а саме судові витрати на професійну правничу допомогу до 15000,00 грн. Крім того представник позивача одночасно з позовною заявою подав до суду заяву в порядку ч.8 ст.141 ЦПК України від 06.07.2022, в якій зазначив, що докази сплати судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

На підставі ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Позивачем у позовній заяві було заявлено клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Крім того до позову додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника (а.с. 11).

21 березня 2023 року відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

У відзиві відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, обґрунтовуючи їх тим, що позивач не надала страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, та не надала документального підтвердження того, що у справі про ДТП завершене кримінальне провадження, та прийняте рішення набрало законної сили, оскільки кримінальне розслідування ще триває та особу, винну у скоєному ДТП не встановлено, тому відповідач не відмовляв позивачеві у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинив строк здійснення його виплати до отримання документу щодо встановлення винної особи, який набрав законної сили. Відповідач заперечує, що смерть потерпілого є прямим наслідком ДТП, тому ці обставини мають бути доведені позивачем, а надані нею докази не замінюють собою вирок суду у кримінальному провадженні або ухвалу про закриття кримінального провадження.

Посилаючись на зазначене, відповідач вважає, що відсутні підстави для стягнення страхового відшкодування на користь позивача згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з відсутністю вироку суду в кримінальному провадженні №0000009 або ухвали про закриття кримінального провадження, які набрали законної сили та вказують, що смерть потерпілого є прямим наслідком ДТП, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Також відповідач заперечує щодо задоволення вимоги позивача про стягнення з ПАТ «Страхова група «ТАС»витрат на лікування померлого ОСОБА_3 в сумі 33763,09 грн, вважає її безпідставною, необґрунтованою та такою, що суперечить Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ЦК України, оскільки законом не передбачено право членів сім`ї на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, якщо він помер.

Крім того відповідач у своєму відзиві заявив клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та заперечує щодо стягнення таких витрат в сумі 15000,00 грн, оскільки на його думку така сума витрат на професійну правничу допомогу визначена всупереч приписам ч.2, 4 ст.137 та ч.3, 8 ст.141 ЦПК України, яка не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності розміру витрат. Також відповідач до відзиву додав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу, в якому просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу до об`єктивних та обґрунтованих, виходячи з розміру позовних вимог та складності справи (а.с. 75).

Оскільки відповідач не подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, тому на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, ознайомившись із позовною заявою, відзивом відповідача, дослідивши докази, наявні в матеріалах цивільної справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що з копії довідки №109815 про ДТП вбачається, що 05.01.2020 в м. Балта Одеської області по вул. Кузнечна сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме наїзд на велосипедиста, який рухався у зустрічному напрямку. Учасники ДТП: легковий «ВАЗ-11183», номерний знак НОМЕР_1 , наявний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО6777518, терміном дії до 16.11.2020, виданий АТ «СГ «ТАС» (приватне), водій ОСОБА_2 ; велосипед «Салют», водій ОСОБА_3 . Відомості про потерпілих: ОСОБА_3 загинув (а.с 23).

За фактом зазначеної дорожньо-транспортної пригоди 06.01.2020 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000009 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, про що свідчить копія витягу з ЄРДР (а.с. 126).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 17.01.2020, виданого Балтським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18).

З копії довідки про причину смерті ОСОБА_3 від 14.01.2020 вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті: «Водій велосипеда травмований внаслідок зіткнення з легковим автомобілем» (а.с. 18), що також підтверджується копією патологоанатомічного діагнозу трупа ОСОБА_3 , з якого вбачається, що згідно лікарського свідоцтва про смерть №27 від 15.01.2020 у ОСОБА_3 встановлено: а) набряк головного мозку; б) вогнищева травма головного мозку; в) інші уточнені травми, із залученням декількох ділянок тіла; г) велосипедист, травмованих внаслідок зіткнення з легковим автомобілем (а.с. 60).

З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 02.06.1984 вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрував шлюб 02.06.1984 з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище « ОСОБА_4 » (а.с. 21).

Отже судом встановлено, що позивач є дружиною загиблого ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок наїзду легкового автомобіля.

Згідно перевірки чинності полісу внутрішнього страхування транспортний засіб марки та моделі «ВАЗ-11183» державний номер НОМЕР_1 застрахований в страховій компанії виданий АТ «СГ «ТАС» (приватне). Поліс № АО6777518 діючий на 05.01.2020 (а.с. 27).

ОСОБА_1 через представника звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» з повідомленням про ДТП та заявами від 15.07.2021 про виплату їй як дружині загиблого ОСОБА_3 страхового відшкодування, а саме: витрат на лікування в сумі 33763,09 грн, витрат на поховання в сумі 14655,00 грн та моральної шкоди в сумі 18892,00 грн, що підтверджується їх копіями, наявними в матеріалах справи (а.с. 14, 15).

З копії відповіді ПАТ «Страхова група «ТАС» вих. №1071 від 21.07.2021 на заяви ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування вбачається, що позивачу повідомлено, що відповідно до п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. ПАТ «Страхова група «ТАС» призупиняє розгляд справи, тому що на даний час не може прийняти рішення по справі, оскільки не має документального підтвердження того, що по справі завершене кримінальне провадження, також страховику не відомо щодо набрання рішенням у такій справі законної сили. При наданні вироку суду по кримінальній справі, який вступив у законну силу, розгляд справи страховиком буде відновлено і буде прийняте відповідне рішення (а.с. 29).

З копій матеріалів кримінального провадження №0000009 від 06.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, наданих ТУ ДБР у м. Миколаєві на виконання ухвали судді від 07.07.2022 про витребування доказів, вбачається, що згідно протоколу огляду місця ДТП від 05.01.2020, який проводився в присутності ОСОБА_2 , з місця пригоди вилучено автомобіль «ВАЗ-11183» державний номер НОМЕР_1 та велосипед (а.с. 127-136). Згідно висновку експерта від 30.01.2020 №95-А рульове керування, гальмова система, ходова частина та система освітлення (фари головного світла) автомобіля «ВАЗ-11183» державний номер НОМЕР_1 на момент виникнення події цієї пригоди знаходилися в працездатному стані і дозволяли водію автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі (а.с. 137-142). Згідно висновку експерта від 18.02.2020 №94-А первинний контакт автомобіля «ВАЗ-11183» державний номер НОМЕР_1 відбувся передньою лівою частиною із передньою лівою боковою частиною велосипеда. Також в дослідницькій частині зазначеного висновку установлено приблизне взаємне розташування автомобіля та велосипеда під час первинного контакту, механізм зіткнення автомобіля та велосипеда (а.с. 143-150). Згідно висновку експерта від 13.02.2020 №19 (27) локалізація та механізм ушкоджень у ОСОБА_3 свідчать про те, що вони могли утворитися в результаті транспортної травми, зокрема, в результаті наїзду легкового автомобіля. Дані ушкодження заподіяні у відносно короткий проміжок часу незадовго до його поступлення в лікарню, у своїй сукупності були небезпечними для життя та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Смерть ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з травмою, утвореною при дорожньо-транспортній пригоді, у вигляді множинних травм, які охоплюють декілька ділянок тіла. Безпосередньою причиною смерті явився забій головного мозку, що призвело до набряку мозку та настання смерті. Смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 14 год 45 хв в ООКЛ (а.с. 151-153).

Нормами ст.999 ЦК України визначено, що законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ч.1 цієї статті Кодексу джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України від 01 липня 2004 року №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Нормою ст.6 Закону №1961-IV визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно п.1.7 ст.1 Закону №1961-IV забезпечений транспортний засіб - це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки (п.1.12 ст.1 Закону №1961-IV).

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, за наслідками якої в лікарні 14.01.2020 помер чоловік позивача ОСОБА_3 , сталася за участю транспортного засобу «ВАЗ-11183» державний номер НОМЕР_1 , який є забезпеченим транспортним засобом, про що свідчить поліс № АО6777518, який діяв на дату настання ДТП.

Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі (ст.4 Закону №1961-IV).

Відповідно до абз.1 п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Нормами ст.23 Закону №1961-IV визначено види шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, одними з яких є шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого, та шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Порядок здійснення страхового відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, визначений ст.27 Закону №1961-IV.

Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди (п.27.1 ст.27 Закону №1961-IV).

Пунктом 27.3 ст.27 Закону №1961-IV встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 12.06.1959 (а.с. 16) його батьками є: батько - ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується відповіддю відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 17), мати - ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16).

Крім позивача у загиблого ОСОБА_3 є доньки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які претендують на виплату страхового відшкодування моральної шкоди.

Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» у 2020 році було установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 4723 грн та з 1 вересня - 5000 грн.

Керуючись зазначеними нормами загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, буде становити 56676,00 грн (12 ? 4723,00 грн), однак враховуючи, що крім позивача на відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю ОСОБА_3 , мають право також доньки загиблого, тому ОСОБА_1 врахувала у своїх вимогах норми ст.27 Закону №1961-IV та просить стягнути з відповідача страхове відшкодування моральної шкоди в сумі 18892,00 грн (56676,00 грн ? 3).

Отже судом встановлено, що смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.01.2020, тому позивач як дружина загиблогомає законні підстави на страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, в сумі 18892,00 грн за рахунок коштів відповідача, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АО6777518.

Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Пунктом 27.4 ст.27 Закону №1961-IV встановлено, що страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Позивач здійснила витрати на поховання свого чоловіка ОСОБА_3 в сумі 14655,00 грн, що підтверджується копіями товарних чеків від 15.01.2020, виданих ФОП ОСОБА_10 (а.с. 21).

Оскільки документально підтверджені витрати на поховання ОСОБА_3 в сумі 14655,00 грн, розмір яких у відповідності до п.27.4 ст.27 Закону №1961-IV не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (12 ? 4723,00 грн = 56676,00 грн), тому ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача страхове відшкодування за понесені нею витрати на поховання її чоловіка в сумі 14655,00 грн.

Отже судом встановлено, що смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.01.2020, тому позивач має законні підстави на страхове відшкодування витрат на поховання свого чоловіка ОСОБА_3 в сумі 14655,00 грн за рахунок коштів відповідача, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АО6777518.

Порядок здійснення страхового відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, визначений ст.24 Закону №1961-IV.

Абзацом 1 п.24.1 ст.24 Закону №1961-IV встановлено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я (абз.3 п.24.1 ст.24 Закону №1961-IV).

ОСОБА_1 завдано шкоди, заподіяної життю її чоловіку ОСОБА_3 внаслідок ДТП, яка сталася 05.01.2020, а саме шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, але оскільки за наслідками ДТП потерпілий ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 помер в лікарні, тому позивач просить стягнути з відповідача на її користь страхове відшкодування за понесені нею витрати на лікування її чоловіка в сумі 33763,09 грн.

З карти пацієнта, який вибув із стаціонару, №222 та копії посмертного епікризу до зазначеної карти (а.с. 58, 59), наданих КНП «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» на виконання ухвали судді від 07.07.2022 про витребування доказів, вбачається, що ОСОБА_3 з 06.01.2020 до 14.01.2020 знаходився на лікуванні у відділені інтенсивної терапії загального профілю КНП «ООКЛ» ООР».

Те, що позивачем були придбані за власні кошти лікарські засоби на лікування її чоловіка ОСОБА_3 під час його перебування у відділені інтенсивної терапії загального профілю КНП «ООКЛ» ООР» документально підтверджено листом обласної лікарні №01/01-07/148 від 19.08.2022, який містить перелік препаратів, придбаних за власні кошти (а.с. 56).

Однак копій фіскальних чеків на придбання медичних препаратів та лікарських засобів, які закуповувалися позивачем на лікування потерпілого ОСОБА_3 згідно лікарських призначень на суму 33763,09 грн, яку ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача на свою користь, суду не надано, при цьому зі змісту позовної заяви вбачається, що оригінали фіскальних чеків на суму 33763,09 грн були направлені відповідачу.

Положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачений мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, який згідно п.24.2 ст.24 цього Закону становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів.

Пунктом 24.3 ст.24 Закону №1961-IV передбачено, що якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Проаналізувавши норми ст.24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд дійшов висновку, що право на відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, має не лише безпосередньо потерпіла особа, а й інші особи, які понесли витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів, оскільки зазначена норма не містить вичерпного переліку осіб, які мають право на відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, та не містить прямого посилання на те, що право на відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, має лише потерпілий.

Тому суд критично ставиться до доводів відповідача, що законом не передбачено право членів сім`ї на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної здоров`ю потерпілого, якщо він помер, та не приймає до уваги заперечення ПАТ «Страхова група «ТАС» протизадоволення вимоги позивача щодо стягнення витрат на лікування померлого ОСОБА_3 в сумі 33763,09 грн, при цьому суд враховує, що ОСОБА_1 не надала суду документи, що підтверджують розмір витрат в сумі 33763,09 грн, понесених нею на придбання препаратів, зазначених в листі КНП «ООКЛ» ООР», за власні кошти у зв`язку з лікуванням потерпілого ОСОБА_3 .

Однак, керуючись положеннями п.24.3 ст.24 Закону №1961-IV, суд вважає, що відповідач повинен здійснити відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого, у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті Закону, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з відповідача страхового відшкодування витрат на лікування потерпілого в сумі 33763,09 грн підлягають частковому задоволенню, а саме в сумі 1416,90 грн (4723 грн (мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня 2020 року) ? 1/30 ? 9 днів лікування).

Отже судом встановлено, що смерть ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.01.2020. Потерпілий ОСОБА_3 з 06.01.2020 до 14.01.2020 знаходився на лікуванні у відділені інтенсивної терапії загального профілю КНП «ООКЛ» ООР», тому відповідно до ст.24 Закону №1961-IV позивач має законні підстави на страхове відшкодування витрат на лікування потерпілого ОСОБА_3 в сумі 1416,90 грн за рахунок коштів відповідача, оскільки шкода заподіяна транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно полісу № АО6777518.

Суд відхиляє доводи відповідача щодо відсутності судового рішення у кримінальному провадженні про встановлення особи, винної у ДТП, внаслідок якої настала смерть ОСОБА_3 , з огляду на таке.

Між сторонами виник спір щодо відшкодування шкоди, завданої загибеллю в ДТП чоловікапозивача ОСОБА_3 , який був велосипедистом, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу. Ці правовідносини врегульовано нормами ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зі змісту норм п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України вбачається, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013р. №4 роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також абз.3 п.4 зазначеної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України роз`яснено, що з огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець транспортного засобу зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від вини, при цьому правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019р. в справі №465/4287/15 (провадження № 14-406цс19) зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду.

Отже цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки, настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні, тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 05.10.2022р. в справі №208/4598/21 (провадження № 61-6997св22), від 16.02.2022р. в справі №242/1930/21 (провадження № 61-17923св21) та від 21.04.2022р. в справі №447/2222/20 (провадження № 61-19906св21).

Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого.

Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними.

Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди.

Оскільки судом встановлено, що шкода, пов`язана із смертю потерпілого ОСОБА_3 , була заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність в ПАТ «Страхова група «ТАС», що відповідач не заперечує та не оспорює у своєму відзиві, тому відсутність рішення суду в кримінальній справі із висновками стосовно встановлення винної особи в ДТП, яка сталася 05.01.2020, внаслідок якої загинув велосипедист ОСОБА_3 , чи відсутність постанови про закриття кримінального провадження, не звільняє ПАТ «Страхова група «ТАС» від обов`язку відшкодувати шкоду, враховуючи, що відповідачем не доведено тих обставин, що потерпілий ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 внаслідок ДТП, передбачав, бажав чи свідомо допускав настання ДТП зі смертельним наслідком, отже в суду відсутні підстави для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 на підставі того, що на теперішній час відсутній вирок суду в кримінальному провадженні №0000009 за ознаками ч.2 ст.286 КК України або ухвала про закриття кримінального провадження, які набрали законної сили, оскільки ДТП сталася за участю транспортного засобу «ВАЗ-11183» державний номер НОМЕР_1 , водій якого застрахував свою цивільну-правову відповідальність у відповідача.

Згідно абз.4 п.36.2 ст.36 Закону №1961-IV якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Як зазначалось раніше наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні №0000009 від 06.01.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, при цьому в даній цивільній справі не розглядається сам факт вчинення дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.01.2020, внаслідок якої загинув велосипедист ОСОБА_3 , а розглядаються вимоги потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, тому суд, виходячи зі змісту ст.36 Закону №1961-IV, не приймає до уваги твердження відповідача, що перебіг строку для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування припинився до винесення вироку в кримінальному провадженні №0000009.

Крім того суд відхиляє доводи відповідача, що позивачем не доведені обставини, що смерть потерпілого є прямим наслідком ДТП, оскільки згідно довідки причиною смерті велосипедиста ОСОБА_3 є отримані травми внаслідок наїзду легкового автомобіля. Також досліджені судом документи кримінального провадження №0000009, надані ТУ ДБР у м. Миколаєві на виконання ухвали судді від 07.07.2022 про витребування доказів, а саме висновок експерта від 13.02.2020 №19 (27), свідчить про те, що смерть ОСОБА_3 знаходиться в причинному зв`язку з травмою, утвореною при дорожньо-транспортній пригоді у вигляді множинних травм, які охоплюють декілька ділянок тіла та у своїй сукупності були небезпечними для життя та мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

Враховуючи зазначене та те, що ОСОБА_1 15.07.2021 звернулася до ПАТ «Страхова група «ТАС» із заявами про виплату їй як дружині загиблого ОСОБА_3 страхового відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, а саме: витрат на лікування потерпілого в сумі 33763,09 грн, витрат на поховання в сумі 14655,00 грн та моральної шкоди в сумі 18892,00 грн, розгляд яких на думку суду був безпідставно призупинений відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню в сумі 34963,90 грн, з яких: 1416,90 грн - страхове відшкодування, як грошова компенсація за понесені витрати на лікування; 14655,00 грн - страхове відшкодування, як грошова компенсація за понесені витрати на поховання; 18892,00 грн - страхове відшкодування, як грошова компенсація за спричинену моральну шкоду.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору під час розгляду справи про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, враховуючи норму ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь Державної судової адміністрації України пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 629,15 грн (34963,90 грн ? 1211,20 грн ? 67310,09 грн).

На підставі викладеного, керуючись ст.5 ЗУ «Про судовий збір», ст.1167, 1168, 1187, 1201 ЦК України, ст.12, 81, 89, 141, 246, 258, 259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»(, місцезнаходження: пр. Перемоги, 65, м. Київ, 03062) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) страхове відшкодування шкоди в сумі 34963,90 грн, з яких: 1416,90 грн - страхове відшкодування, як грошова компенсація за понесені витрати на лікування; 14655,00 грн - страхове відшкодування, як грошова компенсація за понесені витрати на поховання; 18892,00 грн - страхове відшкодування, як грошова компенсація за спричинену моральну шкоду.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС»(, місцезнаходження: пр. Перемоги, 65, м. Київ, 03062) на користь Державної судової адміністрації України судовий збір в сумі 629,15 грн (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/ м. Київ/ 22030106; код отримувача , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (стандарт IBAN): UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106).

Призначити судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 05.02.2024 о 12:00 год, яке провести в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Балтського районного суду Одеської області.

Зобов`язати позивача подати до суду докази щодо розміру понесених нею судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ