Справа № 473/5086/23
РІШЕННЯ

іменем України

"04" січня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді - Ротар М.М.., при секретарі - Москаленко С.Л.

за участю позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Вуїв О.В.

відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача - адвоката Ліпатова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зміну розміру аліментів, стягуваних на утримання дитини

встановив

в вересні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що на підставі судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.06.2023 року у справі №473/2912/23 стягнуто з нього на користь ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.06.2023 року та до повноліття дитини.

Проте після винесення вищевказаного рішення суду у позивача змінився сімейний стан. 23 серпня 2023 року він одружився. Дружина не працює через поганий стан здоров`я, має 3 групу інвалідності, потребує постійного лікування. Крім того має на утриманні доньку дружини від першого шлюбу - неповнолітню дитину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Тому оскільки позивач несе самостійно всі витрати на утримання дружини, харчування сім`ї, оплату комунальних послуг, то просив зменшити визначений судом розмір аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 до 1/6 частини його заробітку (доходу).

Ухвалою суду від 25 вересня 2023 року провадження по справі відкрито та справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження.

16 жовтня 2023 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву.

20 жовтня 2023 року від представника позивача адвоката Вуїв О.В. надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 28 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та справа призначена до судового розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Вуїв О.В. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, зазначивши аргументи, що є подібними в позові та в письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Ліпатов С.В. у судовому засідання заперечували проти задоволення позовних вимог, вважали що відсутні підстави для зменшення розміру аліментів, що був визначений судом.

Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного.

Так, як вбачається з матеріалів справи, на підставі судового наказу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.06.2023 року у справі №473/2912/23 стягнуто з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 щомісячно аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) ОСОБА_1 , але не меньше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 14.06.2023 року та до повноліття дитини.

Також в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 23 серпня 2023 року одружився з ОСОБА_5 .(свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане 23 серпня 2023 року.)

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України).

Якщо така домовленість відсутня аліменти визначаються судом.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Водночас, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Згідно ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення містить п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів".

Тобто, зміна сімейного стану та матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я платника аліментів, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

При цьому, як зазначив Верховний суд у постанові від 16 вересня 2020 року (справа №565/2071/19) зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Тобто, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Підсумовуючи такий підхід до визначення дійсних обставин для застосування правил ст. 192 СК України, можна дійти висновку, що зміна сімейного стану є самостійною (достатньою) та незалежною, але не безумовною (беззастережною) обставиною для зменшення розміру утримання.

Отже, логічний зв`язок обставин, передбачених ст. 192 СК України, з обов`язком утримувати дитину, свідчить, що зміна сімейного стану є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів тоді, коли ці обставини впливають на можливість виплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.

Як зазначалося вище, позивач 23 серпня 2023 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 . Відповідно до довідки про склад сім`ї, що була видана 06.11.2023 року Асоціацією об`єднань співвласників багатоквартирних будинків «Вогник №2» до складу сім`ї позивача, які проживають разом з ним входять дружина ОСОБА_6 та падчерка ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дружина ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи (довідка до акту огляду МСЕК до жовтня 2024 року) та у зв`язку з чим отримує пенсію по інвалідності у розмірі 2760 грн. (довідка про доходи № 40392).

Позивач ОСОБА_1 є військовослужбовцем на отримує грошове забезпечення, що підтверджується довідками ВЧ НОМЕР_2 від 03.10.2023 року та 22.11.2023 року. Крім того є пенсіонером та отримує пенсійні виплати, що також підтверджується квитанціями про зарахування пенсійних виплат.

Разом з тим, оцінюючи доводи та вимоги позивача, суд виходить із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання коштів, необхідних для життєдіяльності дитини, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримуються обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як з боку матері, так і з боку батька.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Положеннями ч. 1 ст. 18, ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Враховуючи норми діючого законодавства та ті обставини, що були встановлені в судовому засіданні, суд вважає, що не заслуговують на увагу доводи позивача про наявність у нього на утриманні дитини своєї дружини, оскільки остання не є ним усиновленою, тому обов`язок по її утриманню покладається на її біологічних батьків.

Крім того, надані медичні документи щодо захворювання дружини позивача, свідчать про те, що погіршення її стану здоров`я не є стійким розладом функцій організму (носить тимчасовий характер), отже, в зв`язку з чим не потребує постійного лікування. При цьому належних та допустимих доказів необхідності лікування, яке проходить в даний час дружина позивача також в судовому засіданні надано не було.

Таким чином, належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його матеріального стану, а наявність зазначених у позовній заяві обставин не є безумовною підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 9, 180 184, 185, 192 СК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215,258-265 ЦПК України, суд

ухвалив

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Перший відділ державної виконавчої служби у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про зміну розміру аліментів, стягуваних на утримання дитини - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 січня 2024 року.

Суддя М.М. Ротар