Справа № 461/9615/23 Головуючий у 1 інстанції: Кітов О.В.
Провадження № 22-ц/811/160/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.

секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року в складі судді Кітова О.В. в справі за позовом ОСОБА_2 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди,-

встановив:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди, просив стягнути з Львівської обласної прокуратури на його користь кошти в сумі 1 000 000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди завданої в результаті незаконних дій посадових осіб Львівської обласної прокуратури шляхом не внесення відповідних відомостей на підставі заяви ОСОБА_2 про вчинене кримінальне правопорушення від 14.01.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що спричинило позивачу приниження честі, гідності, ділової репутації.

Вимоги обґрунтовує тим, що 14.01.2021 направив на адресу Генерального прокурора заяву про кримінальне правопорушення. 28.01.2021 з Офісу Генерального прокурора позивач отримав листа за вих. №31/3/1-р від 20.01.2021 про те, що його заяву надіслано для розгляду до Львівської обласної прокуратури. Листом Львівської обласної прокуратури від 30.01.2021 позивачу повідомлено, що прокуратурою Львівської області вищевказану заяву скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові.

Вважає, що такі дії Львівської обласної прокуратури при розгляді його заяви про вчинене кримінальне правопорушення не відповідають вимогам ст. 214 КПК України. З урахуванням вказаного, не зміг захистити свої права та права фермерського господарства, в результаті чого, йому як представнику та члену фермерського господарства, було спричинено моральну шкоду яка полягала у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з порушенням прав, було порушено нормальні ділові зв`язки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності для забезпечення фермерського господарства. Просить позов задовольнити.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Львівської обласної прокуратури про відшкодування шкоди відмовлено.

Судові витрати з оплати судового збору віднесено за рахунок держави.

Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_2 , вважає незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, має місце неправильність встановлених обставин, що мають значення для справи.

У рішенні не вказано на підставі яких норм права використано текст постанови Пленуму Верховного Суду України, оскільки у даний час такий не існує.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд не вказав, які докази він повинен подати для обґрунтування моральної шкоди, яка полягала у приниженні ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з діями відповідача.

При цьому, суддя першої інстанції надає завідомо неправдиву інформацію, тому що в позовній заяві він чітко надав докази підтвердження факту заподіяння йому моральних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, ступінь вини заподіювача.

Вважає, що суд зобов`язаний був застосувати норми Конституції України, як норми прямої дії та задовольнити його позов, крім цього, ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 04.02.2021 у справі № 461/762/21 встановлено вину та незаконність дій Львівської обласної прокуратури, у зв`язку з чим задоволено скаргу представника ФГ «Бурка В.В.» - ОСОБА_2 на бездіяльність прокуратури.

У протилежному випадку, суд мав вказати у рішенні, що шкоду завдано не з вини відповідача, що права не порушувалися та не порушуються.

Вважає, що суд зобов`язаний був підтвердити незаконність дій Львівської обласної прокуратури при розгляді його заяви про вчинене кримінальне правопорушення, оскільки його заяву прокуратура повинна була розглянути на підставі норм КПК України, а не ЗУ «Про звернення громадян».

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити.

31.01.2024 на адресу апеляційного суду надійшов відзив представника Львівської обласної прокуратури Іваськевич Х.І. на апеляційну скаргу, у якому покликаючись на те, що позивачем не доведено належними та допустими доказами факту спричинення йому шкоди, а також завдання моральних або фізичних страждань у зв`язку з діями відповідача, просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1 на заперечення доводів скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення враховуючи таке.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Ухвалюючи оскаржуване рішення та відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд виходив з того, що під час вирішення спорів про відшкодування шкоди доказуванню підлягають такі обставини: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками, відсутність хоча б одного з перелічених елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, позивач повинен обґрунтувати та надати належні докази на підтвердження факту заподіяння йому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі заявник оцінює заподіяну йому моральну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення справи.

Стверджуючи, що в результаті незаконних дій посадових (службових осіб) Львівської обласної прокуратури спричинено приниження честі, гідності, ділової репутації та завдано моральної шкоди у розмірі 1 000 000 грн., позивачем не надано жодних доказів на підтвердження факту завдання моральних страждань органами прокуратури, наявність причинного зв`язку між протиправним діями при наявності таких та негативними наслідками, а також не обґрунтовано розмір заявленої моральної шкоди, не зазначено критерії, з яких виходив позивач при визначенні розміру моральної шкоди.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту завдання йому шкоди, внаслідок дій посадових осіб Львівської обласної прокуратури, а тому відсутні підстав для задоволення позовних вимог.

Також суд зазначив, що відсутні правові підстави для звернення до Конституційного суду України з поданням щодо тлумачення ст. 56 Конституції України та щодо конституційності постанов Пленуму Верховного Суду України.

Перевіряючи законність оскаржуваного рішення колегія суддів виходить із такого.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Звернувшись з відповідним позовом, позивач в силу ст. 12 ЦПК України зобов`язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог, що спростовує відповідні доводи апеляційної скарги.

Іншими словами, основоположні принципи цивільного процесуального права диспозитивність та змагальність процесу полягають у тому, що особи, які беруть участь у справі, самі визначають свою процесуальну поведінку, при цьому у змагальному процесі обов`язки мають як сторони, так і суд, який зобов`язаний забезпечити змагальність процесу.

Поряд з цим, будь яких доказів порушення обов`язку щодо забезпечення змагальності процесу зі сторони районного суду, колегією суддів не встановлено.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено, що 14.01.2021 ОСОБА_2 в інтересах Фермерського господарства «Бурки Віталія Володимировича» звернувся до Генерального прокурора із заявою щодо можливого вчинення заступником начальника СВ Жовківського відділення поліції Кам`янка-Бузького відділу поліції ГУНП у Львівській області кримінального правопорушення.

Згідно із листом Офісу Генерального прокурора від 20.01.2021 № 31/3/1-р, заяву представника фермерського господарства Бурки Віталія Володимировича скеровано до Львівської обласної прокуратури для розгляду за територіальною юрисдикцією (а.с. 10).

Листом Львівської обласної прокуратури від 27.01.2021 № 15/4/1-3839-20, вищевказану заяву скеровано до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові для організації розгляду в межах компетенції (а.с. 17).

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 04.02.2021 скаргу представника Фермерського господарства «Бурка В.В.» Бурки Віталія Володимировича на бездіяльність Прокуратури Львівської області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, про визнання потерпілим - задоволено частково.

Зобов`язано уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_2 за вих. № 19 від 14.01.2021.

В задоволенні решти заявлених в скарзі вимог відмовлено (а.с. 12-13).

Звертаючись з позовними вимогами про стягнення з Львівської обласної прокуратури 1 000 000,00 грн. моральної шкоди на підставі статей 8, 40, 55, 56, Конституції України, позивач ОСОБА_2 покликався на те, що його заяву надіслано для розгляду до Львівської обласної прокуратури, однак така листом скерована до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, вважає, що такі дії Львівської обласної прокуратури при розгляді його заяви про вчинене кримінальне правопорушення не відповідають вимогам ст. 214 КПК України, з урахуванням вказаного не зміг захистити свої права та права фермерського господарства, в результаті чого, йому як представнику та члену фермерського господарства, було спричинено моральну шкоду яка полягала у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у зв`язку з порушенням прав, було порушено нормальні ділові зв`язки через неможливість продовження активної підприємницької діяльності для забезпечення фермерського господарства.

Колегія суддів виходить з того, що загальні положення про відшкодування шкоди передбачені главою 82 ЦК України.

Так, до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1, 2 ст. 1176 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду виникає у випадках, передбачених законом.

Ці ж положення закріплені у п. 1 ст. 1 Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодування шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства.

З матеріалів справи встановлено, позивач ОСОБА_2 ставить питання про відшкодування моральної шкоди, завданої, на його думку, Львівською обласною прокуратурою під час розгляду його заяви про кримінальне правопорушення.

Як вбачається зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» та ч.1, ч. 2 ст. 1176 ЦК України, дія вказаних законодавчих актів розповсюджується на вичерпний перелік процесуальних дій уповноважених органів в межах кримінальної справи, оперативно-розшукової справи чи справи про адміністративне правопорушення.

В свою чергу, з матеріалів справи встановлено, що кримінальна справа стосовно ОСОБА_3 не порушувалася, до адміністративної відповідальності він не притягувався, при цьому, не встановлено інших обставин, передбачених ч. 1 ст. 1176 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», які дають підстави для відшкодування майнової та моральної шкоди, жодних неправомірних дій, які б потягли за собою негативні наслідки для позивача прокуратурою не вчинено.

Крім цього, відповідно до ч. 6 ст. 1176 ЦК України, шкода завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої (ніж передбачено в ч.ч. 1-5 цієї норми) незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок, та є вина зазначеної особи.

Обов`язковою умовою відшкодування моральної шкоди є наявність вини у діях особи, яка заподіяла таку шкоду, а також причинно-наслідкового зв`язку між такими діями і шкодою.

На переконання колегії суддів, позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди внаслідок надіслання Львівською обласною прокуратурою заяви про вчинене кримінальне правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові для організації розгляду в межах компетенції, а також внаслідок невнесення відповідних відомостей до ЄРДР за заявою представника ОСОБА_2 , а встановлення судовим рішенням, яке набрало законної сили, факту протиправності дій працівників прокуратури, не може бути безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди при недоведеності факту наявності такої шкоди та причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, а відтак суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявлених позивачем вимог.

Не може залишитися поза увагою апеляційного суду і те, що звертаючись із заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 діяв як представник ФГ «Бурки Віталія Володимировича», тобто стверджував про порушення у відповідний спосіб прав та інтересів фермерського господарства.

Натомість, звернувшись із позовом у даній справі, ОСОБА_2 , як фізична особа, стверджує про заподіяння йому моральної шкоди та просить стягнути грошовий еквівалент такої у свою користь.

Крім цього, неодноразово покликаючись в апеляційній скарзі на судові рішення Верховного Суду України, апелянт зазначає, що місцевий суд не вказав на підставі яких норм права ним використано текст постанови Пленуму Верховного Суду України, оскільки на даний час такого суду не існує.

Поряд з цим, колегія суддів звертає увагу на те, що судові рішення не є нормативно-правовими актами, які, зокрема, можуть втратити свою чинність, відтак внесені в ЄДРСР у сукупності із іншими судовими рішеннями становлять судову практику.

Інші доводи апеляційної скарги, які є суб`єктивним міркуванням та оцінкою апелянта норм матеріального та процесуального права України, висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 368, 372, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 грудня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 20 березня 2024 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: С.М. Бойко

С.М. Копняк