Ухвала

21 березня 2024 року

м. Київ

справа № 752/2277/22

провадження № 61-3137ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року, ухвали Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року та від 27 жовтня

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення невиплаченої заробітної плати, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у лютому 2023 року звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» (далі - АТ «НСТУ»), у якому просила:

- визнати незаконним та скасувати наказ АТ «НСТУ» від 16 листопада

2021 року № 856;

- визнати незаконним та скасувати наказ від 08 грудня 2021 року № 6941-ос про відсторонення її від роботи;

- зобов`язати відповідача провести з нею розрахунок при звільненні та виплатити заробітну плату за один день в сумі 1 580,14 грн;

- зобов`язати відповідача сплатити їй середній заробіток з дати звільнення до дня ухвалення рішення суду;

- визнати незаконним та скасувати наказ від 13 грудня 2021 року № 7010-ос про її звільнення;

- поновити її на посаді продюсера виконавчого творчого об`єднання «Суспільна студія» творчо-виробничого об`єднання «UA:ПЕРШИЙ» дирекції телебачення;

- зобов`язати відповідача виплатити їй середній заробіток за час вимушеного прогулу;

- стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в розмірі 150 000 грн.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року залишено без руху та встановлено строку на усунення недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гуля В. В. залишено без розгляду.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 27 жовтня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Верховного Суду від 27 грудня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року та ухвали Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року та від 27 жовтня 2023 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

12 лютого 2024 року ОСОБА_1 подала до Великої Палати Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року та ухвали Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року та від 27 жовтня 2023 року.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 28 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 передано до Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 березня 2024 року справу передано судді-доповідачеві.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання. Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 04 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Частинами першою-третьою статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема верховенство права і неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Використання нецензурної лексики, образливих та лайливих слів, символів, світлин аморального характеру зокрема є неприпустимим ані у заявах щодо суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, зокрема й касаційній скарзі та додатках до неї, ані у виступах учасників судового процесу та їх представників.

Такі дії є свідченням зловживанням наданими правами.

Використання учасниками судового процесу та їх представниками нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів у поданих до суду документах і у спілкуванні з судом (суддями), з іншими учасниками процесу та їхніми представниками, а також вчинення аналогічних дій є виявом очевидної неповаги до честі, гідності зазначених осіб з боку тих, хто такі дії вчиняє. Ці дії суперечать основним засадам (принципам) цивільного судочинства (пунктам 2 і 11 частини третьої статті 2 ЦПК України), а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга вказаної статті). З огляду на це вчинення таких дій суд може визнати зловживанням процесуальними правами та застосувати, зокрема, наслідки, передбачені частиною третьою статті 44 ЦПК України (див. висновок Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц, провадження № 14-92цс19).

Подібні висновки також сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2021 року у справі № 9901/23/21 (провадження

№ 11-64заі21), у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 274/4944/20 (провадження № 61-393св21), а також застосовані - в ухвалі Верховного Суду від 08 січня 2019 року у справі № 826/3515/18 (провадження № К/9901/69661/18).

Касаційна скарга ОСОБА_1 містить зокрема наступні вислови:

«…заперечую і спростовую своєю вільною волею, 12 презумпцій суду гільдії БАР на території континентальної частини суші СРСР/УРСР…»;

«…судді не є законними державними службовцями, вони є службовцями приватної БАР (BAR) Гільдії…»;

«…усі судді перебувають під публічною присягою, що суперечить присязі приватної БАР (BAR) Гільдії. Заперечую і спростовую презумпції публічної присяги, судді мають не громадські, а приватні цілі…»;

«…фіктивні суди можуть судити лише формально…»;

«…ухвали суддів вважати скаргу неподаною та повернути заявниці є неспростованим доведеним юридичним фактом недієздатності суддів Гуль В. В., Матвієнко Ю. О. , Мельник Я. С., Олійник А. С…».

Таким чином ОСОБА_1 наводить недоречні, безпідставні та образливі особистісні характеристики окремих суддів та судової влади загалом.

Відповідно до змісту частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

З огляду на зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, подана нею касаційна скарга підлягає поверненню.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалі від 27 грудня 2023 року повертаючи ОСОБА_1 касаційну скаргу у розглядуваній справі.

За загальним правилом повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 2, 43, 44, 260, 263, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року, ухвали Київського апеляційного суду від 26 жовтня 2023 року та від 27 жовтня 2023 року у справі № 752/2277/22 повернути особі, яка її подала.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи, а також особі, яка подала скаргу разом з доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович