ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3263/24 Справа № 206/4332/21 Суддя у 1-й інстанції - Румянцев О. П. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Барильської А.П.,

суддів: Демченко Е.Л, Пищиди М.М.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Банк Кредит Дніпро» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2021 року Акціонерне товариство «Банк Кредит Дніпро» (далі - АТ «Банк Кредит Дніпро») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, 23 жовтня 2019 року між ними та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6442, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 49999 грн на споживчі потреби зі строком користування на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 13 вересня 2021 року, становить 85138,29 грн., та складається із: залишку строкового кредиту 3614,46 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 1919,79 грн., залишку нарахованих строкових комісій 724,29 грн., залишку простроченого кредиту 10877, 07 грн., залишку прострочених відсотків 24525,61 грн., залишку прострочених комісій 10877,07 грн., а тому просили суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №6442 від 23 жовтня 2019 року у розмірі 85138, 29 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2 270 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року позов задоволено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованість за кредитним договором №6442 від 23 жовтня 2019 року, що складається із: залишку строкового кредиту 36214,46 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 1919,79 грн., залишку нарахованих строкових комісій 724,29 грн., залишку простроченого кредиту 10877,07 грн., залишку прострочених відсотків 24525,61 грн., залишку прострочених комісій 10877,07 грн., всього 85138,29 грн,. а також судові витрати по справі в сумі 2270 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення позову, оскільки договір в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту у розмірі 724,29 грн. та 10877,07 грн. має бути визнаний недійсним, а суму платежів у розмірі 6185,09 грн. слід врахувати в погашення інших обов`язкових платежів за договором.

28 лютого 2024 року позивач АТ «Банк Кредит Дніпро» надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Наголошує на тому, що відповідачка погодилася з усіма умовами кредитного договору, прийняла всі його умови та частково їх виконувала. Звертає увагу на презумпцію правомірності правочину.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Статтями 12,81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Розглядаючи позов, суд має встановити фактичні обставини справи, виходячи з фактичних правовідносин сторін, але в межах заявлених вимог.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що 23 жовтня 2019 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №6442, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 49999 грн. на споживчі потреби, зі строком користування на 12 місяців з автоматичною пролонгацією, процентна ставка за користування кредитом на строкову заборгованість 48% річних, на прострочену заборгованість за кредитом 56% річних, комісія - 2 % річних.

АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконав та надав ОСОБА_2 грошові кошти, якими остання користувалася, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 23 жовтня 2019 року по 13 вересня 2021 року.

Однак, в порушення умов кредитного договору, ОСОБА_2 свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого у неї перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором, яка, станом на 13 вересня 2021 року, становить 85138,29грн., та складається із: залишку строкового кредиту 36214,46 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 1919,79 грн., залишку нарахованих строкових комісій 724,29 грн., залишку простроченого кредиту 10877,07 грн, залишку прострочених відсотків 24525,61 грн., залишку прострочених комісій 10877,07 грн.

В п. 1 заяви-згоди №1140971 на укладання Універсального договору банківського обслуговування клієнтів-фізичних осіб від 23 жовтня 2019 року зазначено, що шляхом підписання цієї заяви-згоди, відповідач підтверджує, що до моменту підписання цієї заяви-згоди, вона ознайомлена та згодна з умовами, викладеними в УДБО, що розміщений на веб-сайті Банку www.creditdnepr.com.ua, Тарифами, проектом цієї заяви-договору та підтверджує, що має можливість та зобов`язується самостійно відстежувати всі зміни та доповнення, що будуть вноситись до УДБО.

Крім цього, в договорі № 6442 про встановлення кредитного ліміту від 23 жовтня 2019 року зазначено, що Банк у письмовій формі надав всю передбачену чинним законодавством України інформацію про умови кредитування; Банк надав для ознайомлення в письмовій формі паспорт продукту; до моменту укладення цього договору Банк ознайомив її з умовами цього договору, тарифами Банку та УДБО; банк надав в повному обсязі інформацію, що передбачена чинним законодавством України, в тому числі частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованості за Кредитним договором, укладеним між позивачем та відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 перед Банком, станом на 13 вересня 2021 року, становить 85138,29 грн. Більш того, представником позивача надано виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 за період з 23 жовтня 2019 року по 13 вересня 2021 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що вони є обґрунтованини та доведені належними та допустимими доказами, які не спростовані відповідачкою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Кредитний договір №6442 від 23 жовтня 2019 року, укладений між АТ «Банк Кредит Дніпро» та ОСОБА_2 , є договором приєднання. Під час укладання договору №6442 від 23 жовтня 2019 року ОСОБА_2 ознайомилася з усіма його умовами та погодилася із ними.

Відповідно до п.1.1 договору Банк надає Клієнту грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на споживчі потреби, а Клієнт зобов`язується повернути споживчий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії, що передбачені цим договором, а також здійснити інші платежі за кредитному встановлених даним договором розмірах та строках і виконати свої зобов`язання за цим договором у повному обсязі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК Українипередбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтями 526, 530 ЦК України визначено, що зобов`язання повинно виконуватися належним чином та у встановлений строк.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з у рахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв, ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства.

АТ «Банк Кредит Дніпро» свої зобов`язання за договором виконав та надав ОСОБА_2 грошові кошти, якими остання користувалася, що підтверджується випискою по особовому рахунку за період з 23 жовтня 2019 року по 13 вересня 2021 року.

Станом на 13 вересня 2021 року заборгованість становить 85138,29 грн., та складається із: залишку строкового кредиту 36214,46 грн., залишку нарахованих строкових відсотків 1919,79 грн., залишку нарахованих строкових комісій 724,29 грн, залишку простроченого кредиту 10877,07 грн., залишку прострочених відсотків 24525,61 грн, залишку прострочених комісій 10877,07 грн.

Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги в частині того, що договір в частині встановлення комісії за обслуговування кредиту у розмір 724,29 грн. та 10877,07 грн. має бути визнаний недійсним, а суму платежів у розмірі 6 185,09 грн слід врахувати в погашення інших обов`язкових платежів за договором відхиляються, з огляду на наступне.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України № 1734-VIII «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України № 1023-XII «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» № 1023-XII з набуттям чинності Закону України №1734-VIII «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону №1734-VIII, визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону № 1734-VIII.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом №1734-VIII безпосередньо передбачено право Банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону № 1734-VIII Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила про споживчий кредит. Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту».

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2023 року зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) вказано, що відповідно до частини другої статті 8 Закону № 1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином, Законом № 1734-VIII безпосередньо передбачено право Банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту (пункти 31.17 та 31.18). Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування.

Таким чином встановлення у договорі щомісячної комісії за користування кредитним лімітом, кредитної лінії - 2 % від фактичної заборгованості за кредитом станом на останній банківський день поточного місяця, з врахуванням того, що відповідачка не оскаржувала вказаний пункт договору, починаючи з часу його укладання 23 жовтня 2019 року, користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість, не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 20 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Е.Л. Демченко

М.М. Пищида