КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/3339/23 Головуючий у І інстанції Діденко Є.В.
Провадження №22-ц/824/5885/2024 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

18січня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Таргоній Д.О., Голуб С.А., Слюсар Т.А., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргоютовариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішенняОболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», мотивуючи його тим, що 11 жовтня 2021 року між сторонами був укладений Договір № 439В/10/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності), пакет «Базовий», до пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Вартість медичної допомоги відповідно до п. 8.1 Договору, склала 33 225 грн, та була сплачена на підставі рахунку-фактури в повному обсязі.

12 жовтня 2021 року між сторонами був укладений Попередній договір № 224П/10/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «Стандарт», відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти в період з 22 до 32 тижня вагітності позивача укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «Стандарт», на умовах якого відповідач (медичний заклад) мав надати позивачці медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів позивача на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги. Вартість медичної допомоги відповідно до п. 1.4 Попереднього договору, склала 56 116 грн, та була сплачена позивачкою на підставі рахунку-фактури в повному обсязі.

12 жовтня 2021 року позивачка сплатила на користь відповідача 13 500 грн за надання медичних послуг в пологах заздалегідь обраним лікарем акушером-гінекологом. Проте, у зв`язку з військовою агресією проти України відповідач своїх зобов`язань за договором не виконав, послуг не надав, на офіційному сайті відповідача було розміщено оголошення про зупинення роботи. Тому вона була вимушена провести пологи у іншій медичній установі.

13 червня 2023 року вона на електронну пошту відповідача направила заяву про повернення сплачених коштів, однак відповідач гроші не повернув. Тому, просить стягнути сплачені кошти з урахуванням 3 % річних та втрат від інфляції.

Посилаючись на викладені обставини, просить стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на її користь грошові кошти за ненадані медичні послуги за договором № 439В/10/2021 в розмірі 33 225 грн, 3 % річних - 715,48 грн, втрати від інфляції - 2 887,96 грн; стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на її користь грошові кошти за ненадані медичні послуги за попереднім договором № 224П/10/2021 в розмірі 56 116 грн, 3 % річних - 1 208,42 грн, втрати від інфляції - 4 877,68 грн; стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на її користь грошові кошти за ненадані медичні послуги в пологах заздалегідь обраним акушером-гінекологом в розмірі 13 500 грн, 3 % річних - 290,71 грн, втрати від інфляції - 1 173,44 грн.

РішеннямОболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 , грошові кошти в загальній сумі 85 430,37 грн, які складаються з: кошти за договором № 439В/10/2021 - 7 455 грн, 3% річних - 160,54 грн, втрати від інфляції - 648,58 грн; кошти за попереднім договором № 224П/10/2021 - 56 116 грн, 3 % річних - 1 208,42 грн, втрати від інфляції - 4 877,68 грн; грошові кошти за ненадані медичні послуги в пологах заздалегідь обраним акушером-гінекологом - 13 500, 3 % річних - 290,71 грн, втрати від інфляції - 1 173,44 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 , судові витрати в розмірі 7 455 грн, з яких: грошові кошти на професійну правничу допомогу в розмірі 6 600 грн та 855 грн судовий збір.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що розділом 9 договору спостереження передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Так, у п. 6.4 договору спостереження встановлено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорних обставин), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором.

Відповідно до п. 6.5 договору спостереження до форс-мажорних обставин сторони відносять: стихійні лиха (циклони, повені, землетруси, тощо), війну і воєнні дії, заколот, блокаду, масові заворушення, страйки, безпорядки та інші протиправні дії; технологічні фактори (аварії, пожежі, тощо); дії, бездіяльність або нормативно-правові акти державних, виконавчих органів влади та місцевого самоврядування, спрямовані на припинення або призупинення виконання дій за цим договором, та які перешкоджають нормальній діяльності сторін, в тому числі, зміни в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини сторін цього договору.

Пунктом 6.6 договору спостереження передбачено, що сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 6.5 Договору, повинна проінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.

Відповідно до п. 8.1.2 договору спостереження, дія договору може бути достроково припинена з ініціативи Пацієнта, за умови письмового повідомлення Медичного закладу, шляхом написання заяви на ім`я Головного лікаря Медичного закладу із зазначенням причин розірвання договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання відповідного повідомлення від пацієнта. Отже пацієнту на його вимогу, повертається сплачена сума вартості договору, що зазначена в п. 5.1 даного договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту за договором.

Судом не враховано, що в матеріалах справи відсутня така заява та докази її направлення ТОВ «Лелека».

Отже, відповідно до п. 7.1 договору спостереження, він припинився 22 квітня 2022 року, саме датою проведення пологів у ТОВ «Інновед - Пологовий будинок».

Суд не врахував зміст пунктів 6.4 та 6.5 публічного договору про надання медичних послуг, розміщеного на вебсайті відповідача, згідно яких сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, якщо це невиконання стало наслідком дії обставин непереборної сили, зокрема воєнних дій, що підтверджено документом Торгово-промислової палати України.

У зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року підтвердила, що факт агресії росії віднесено до форс-мажорних обставин. Наведене унеможливило виконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачкою, оскільки будівля пологового будинку на АДРЕСА_1 , яка знаходилася на межі бойових дій у Пущі-Водиці, зазнала обстрілів і була пошкоджена.

З початку повномасштабного вторгнення пологовий будинок надавав медичну допомогу пораненим військовослужбовцям ЗСУ, територіальній обороні, мирним жителям, породіллям, новонародженим, десятки людей отримали притулок у пологовому будинку у якості укриття від ворожих снарядів, зокрема через що і була неодноразово обстріляна будівля Пологового будинку, яка зазнала значних пошкоджень, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження.

З 06 березня 2022 року медичний заклад ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку із веденням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, був вимушений призупинити свою роботу у Пуща-Водиці та не приймав пацієнтів до 1 вересня 2022 року, що в свою чергу вкрай негативно відзначилось на фінансових показниках ТОВ «Лелека».

Також наголошує, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних за прострочення виконання зобов`язання на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування є мірою цивільно-правової відповідальності ТОВ «Лелека» та з огляду на положення ст. 617 ЦК України та наявності у ТОВ «Лелека» форс-мажорних обставин, не можуть застосовуватись.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» перебуває в скрутному фінансовому положенні, оскільки основне місце проведення господарської діяльності та єдине місце надання послуг з ведення пологів - пологовий будинок - перебував безпосередньо в зоні проведення бойових дій пов`язаних з військовою агресією російської федерації проти України в лютому-березні 2022 року. Пологовий будинок зазнав значних ушкоджень, його робота була повністю зупинена і наразі ще не відновлена повністю, що і спричинило існування даної судової справи. Відповідач докладає усіх можливих зусиль для відновлення своєї діяльності в нормальному режимі та виконання існуючих зобов`язань, тому для відповідача збільшення грошових вимог кредиторів, до яких належить і позивачка ОСОБА_1 , за рахунок стягнення неспівмірних витрат на правову допомогу у даній справі є критичним. Вважає суму витрат на правову допомогу заявлену позивачем в розмірі 6 000 грн завищеною та неспівмірною, а тому просив її зменшити до 3 000 грн.

За вказаних обставин вбачає підстави для скасування оскаржуваного рішення та відмови у задоволенні позовних вимог з огляду на передчасність такого звернення позивача до суду у зв`язку з відсутністю порушеного права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

Відзив на апеляційну скаргу у визначений судом апеляційної інстанції строк не надходив.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11 жовтня 2021 року між позивачкою (Пацієнт) та відповідачем (Медичний заклад) було укладено Договір № 439В/10/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності), пакет «Базовий» з 6-13 тижнів - до пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності Пацієнта згідно діючих нормативних документів та стандартів у галузі охорони здоров`я, а позивачка зобов`язалась прийняти і сплатити послуги на умовах договору.

У Додатку № 1 до договору визначений перелік медичних послуг, які входять до предмету договору.

Згідно з пунктами 5.2, 5.3 Договору, вартість медичної допомоги складає 33 225 грн з ПДВ, та сплачується одноразово у формі 100 % передоплати в день підписання Договору.

Відповідно до п. 3.1 Договору, медичний заклад зобов`язаний надати якісну і кваліфіковану медичну допомогу Пацієнту в межах цього Договору.

Пунктами 6.4, 6.5 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 6.6 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону не пізніше 15 календарних днів, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 8.1.2 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта. В такому випадку пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості Договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

11 жовтня 2021 року між позивачкою та ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210002641, відповідно до умов якого позивачка застрахувалась у разі настання страхових випадків, сума страхового платежу - 1 800 грн; вигодонабувачем визначено ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

12 жовтня 2021 року між сторонами був укладений Попередній договір № 224П/10/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, відповідно до умов якого сторони зобов`язались у термін з 22 по 32 тиждень вагітності пацієнта або з 32 по 34 тиждень вагітності укласти Договір про надання медичної допомоги з ведення пологів, пакет «Стандарт». На умовах основного договору відповідач (медичний заклад) мав би надати позивачці кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у ведення пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.

Пунктом 1.4 Попереднього договору передбачено, що при підписанні цього Договору, пацієнт сплачує на користь медичного закладу авансовий платіж в сумі 56 116 грн.

Згідно з пунктом 1.8 Попереднього договору, у разі відмови пацієнта або медичного закладу від укладання Основного договору, у термін, передбачений п. 1.1 Попереднього договору, зобов`язання за цим Попереднім договором припиняються, при цьому, грошові кошти в якості авансового платежу за даним Попереднім договором, підлягають поверненню медичним закладом пацієнтові, протягом п`яти робочих днів з моменту одержання відповідної письмової вимоги пацієнта. Повернення суми авансового платежу здійснюється медичним закладом у безготівковій формі шляхом перерахування на розрахунковий рахунок пацієнта виключно на його письмову вимогу та за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Згідно з рахунком-фактурою від 11 жовтня 2021 року № 65558 сума медичних послуг з амбулаторного спостереження складає 31 425 грн та 1 800 грн страховий платіж. Згідно з рахунками-фактурою № 65612 та № 65611 від 12 жовтня 2021 року сума медичних послуг 56 116 грн та 13 500 грн за надання медичних послуг заздалегідь обраним лікарем.

В подальшому, на сайті відповідача розміщено оголошення про припинення роботи через війну.

У квітні 2022 року позивачка провела пологи в іншому медичному закладі.

13 червня 2022 року позивачка направила на електронну адресу відповідача заяву про повернення сплачених коштів, та 15 червня 2022 року отримано підтвердження від відповідача про отримання заяви.

Згідно з Прейскурантом послуг від 01 жовтня 2021 року та довідки про надані послуги, на підставі укладеного Договору № 439В/10/2021 про надання медичної допомоги, ОСОБА_1 надані послуги на суму 23 970 грн.

У листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що наявність форс-мажорних обставин не звільняє відповідача від обов`язку повернення коштів за медичні послуги з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

Крім того, відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення грошових коштів, а тому у останнього виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Звертаючись з позовною заявою позивачка вказувала, що відповідач не виконав умови договору № 439В/10/2021 про надання медичної допомоги (спостереження вагітності), пакет «Базовий», до пологів, відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачці медичну допомогу, яка полягає у проведенні циклу амбулаторного спостереження вагітності на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги, а також Попередній договір № 224П/10/2021 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «Стандарт», відповідно до умов якого сторони зобов`язались укласти в період з 22 до 32 тижня вагітності позивача укласти Договір про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів, пакет «Стандарт», на умовах якого відповідач (медичний заклад) мав надати позивачці медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів позивача на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.

Разом з тим, умовами договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Також договір припиняється у разі неможливості його виконання, проведення пологів в іншому медичному закладі.

На підтвердження своїх доказів, позивач народила дитину в іншому медичному закладі. Зверталася до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд першої інстанції вірно виходив із того, що таке невиконання могло бути наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку РФ. Проте, обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивача права на повернення сплачених ним грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

Крім того, позивач надіслала відповідачу вимогу про розірвання договору та повернення коштів, яка останнім виконана не була, а тому наявні підстави для стягнення сплачених позивачем грошових коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частина друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу (основне зобов`язання), суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та трьох процентів річних від простроченої суми.

Безпідставне збереження відповідачем коштів, сплачених позивачем за договором, який не був виконаний в повному обсязі, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

За таких обставин, у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу три проценти річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, розмір яких визначений з урахуванням наданих позивачем розрахунків, інфляційних втрат та 3% річних за договором, які відповідачем не спростовуються.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» коштів, сплачених за договором, а також інфляційних втрат та 3% річних.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що причиною невиконання умов договору про надання медичної допомоги були форс-мажорні обставини.

Відповідно до положень ст. 617 ЦК України обставини непереборної сили звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте, не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договору, такі кошти підлягають поверненню.

Доводи апеляційної скарги про те, що договір спостереження припинився у зв`язку з проведенням пологів останньої в іншому лікувальному закладі, не заслуговують на увагу, оскільки згідно з п. 8.3.1 даного договору пацієнту протягом 5 робочих днів з моменту розірвання даного договору за згодою сторін у зв`язку з істотною зміною обставин, повертається сплачена сума, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги пацієнту.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» не довело наявності підстав для утримання ним коштів, сплачених ОСОБА_1 за надання їй медичних послуг, які надані не були.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку відповідача, свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги по суті спору не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Що стосується висновків суду першої інстанції про стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею витрат на оплату вартості правової допомоги в сумі 6 600,00 грн, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

З матеріалів справи відомо, що позивачкою було заявлено до компенсації 10000 грн. за надання їй правничої допомоги.

На підтвердження суми правової допомоги надано: Договір про надання правової допомоги від 30.01.2023 р. з адвокатом Станько В.І., Додаток № 1 до договору, у якому визначено перелік і вартість послуг за договором, розрахунок правової допомоги на суму 10 000,00 грн.

Відповідно до опису роботи, правова допомога включає аналіз документів і консультації, складання адвокатського запиту, складання позову, оформлення позову і його подання до суду.

Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги - частина третя статті 137 ЦПК України.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги, та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною четвертоюстатті 137 ЦПК Українипередбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до вимог частин п'ятої, шостої статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало до суду першої інстанції клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають стягненню на користь позивачки до 3000,00грн, так як вказана справа не відноситься до категорії складних, просив врахувати скрутне становище відповідача, посилалося на неспівмірність витрат на правничу допомогу в розмірі 10000,00 грн. складності справи та обсягу виконаної адвокатом роботи.

Дослідивши подані представником позивача докази щодо понесених позивачем витратна правову допомогу у даній справі, складність справи та надані відповідачем заперечення, з огляду на те, що позовні вимоги були задоволені частково, суд першої інстанції, надаючи оцінку заявленій сумі витрат на правничу допомогу у сукупності зі складністю справи та обсягом такої допомоги, прийшов до правильного висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 6 600,00 грн.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріальногоі процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Оболонськогорайонного суду м. Києва від 24 жовтня 2023 року без змін, оскільки підстав для його скасування немає.

Оскільки Київський апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін, розподіл судових витрат у зв'язку зі сплатою судового збору відповідно до статті 141 ЦПК України апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 січня 2024 року.

Суддя-доповідач Д.О. Таргоній

Судді: С.А. Голуб

Т.А. Слюсар