Справа №:755/9632/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" квітня 2024 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді - Гаврилової О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» (далі - ПрАТ «ПРОСТО-страхування») - адвокат Синюк С.Л. звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 11 047,24 грн.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 11 липня 2020 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № ЕР200560214, згідно з яким було застраховано відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 14 травня 2021 року в місті Києві на площі Дарницькій відбулась ДТП. Учасниками даної пригоди були: транспортний засіб Nissan GUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , та забезпечений транспортний засіб Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 . Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року та постановою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року встановлено, що вказана ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_1 08 липня 2021 року до позивача звернулося ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування. Розглянувши дану заяву, позивач з`ясував, що транспортний засіб Nissan GUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту № 28-0101-20-00615 від 16 листопада 2020 року, укладеним між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 . Відповідно до ремонтної калькуляції № ДККА-75857 від 08 червня 2021 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Nissan GUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 13 256,69 грн. Відповідно до страхового акту № ДККА-75857 від 14 червня 2021 року та платіжного доручення № 16195 від 15 червня 2021 року ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу Nissan GUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , у розмірі 13 256,69 грн. За результатами розгляду наданих ПАТ «СК «Українська страхова група» документів позивачем було прийнято рішення про визнання ДТП від 14 травня 2021 року страховим випадком, про що 12 серпня 2021 року було складено страховий акт № 152523. Позивач виплатив ПАТ «СК «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 11 047,24 грн. Таким чином, розмір фактичних витрат позивача, пов`язаних з цим страховим випадком, становить 11 047,24 грн. Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року встановлено, що 14 травня 2021 року о 18 год 40 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на площі Дарницькій у м. Києві з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: вираженим тремтінням пальців рук, блідістю обличчя, звуженими зіницями очей, які не реагували на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у медичному закладі КНП КМНКЛ «Соціотерапія» водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідачем ОСОБА_1 копію ухвали суду про відкриття провадження в справі з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано не було, конверт разом з копією ухвали суду про відкриття провадження та доданими документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання» (а.с.71).

Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадженням, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.

Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та прийняті судом, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом установлено, що 10 липня 2020 року між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується полісом № ЕР200560214, відповідно до якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Предметом зазначеного договору є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю у розмірі 200 000,00 грн та майну потерпілих у розмірі 100 000,00 грн при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Також зазначений договір передбачає франшизу в розмірі 0 грн (а.с. 5).

14 травня 2021 року в місті Києві на площі Дарницькій, 1 відбулась ДТП. Учасниками даної пригоди були: транспортний засіб Nissan Juke, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , та забезпечений транспортний засіб Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 (а.с. 31-34).

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року у справі № 755/9862/21, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26 листопада 2021 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 8-22). У постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року у справі № 755/9862/21 зазначено, що «14 травня 2021 року о 18 год 40 хв ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Volkswagen Jetta», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на площі Дарницькій у м. Києві, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: виражене тремтіння пальців рук, блідість обличчя, звужені зіниці очей, які не реагують на світло. Від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння, у встановленому законом порядку у лікаря-нарколога у медичному закладі КНП КМНКЛ «Соціотерапія», водій відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями ОСОБА_1 порушив пункт 2.5 Правил дорожнього руху. Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень підтверджується протоколами про адміністративні правопорушення від 14 травня 2021 року серії ААБ № 137752 та серії ААБ № 221143,зі змісту яких вбачається порушення водієм пунктів 2.5, 10.1 Правил дорожнього руху, схемою місця ДТП від 14 травня 2021 року, направленням на огляд водіїв транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 14 травня 2021 року, письмовими поясненнями свідків від 14 травня 2021 року, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, відеозаписами з нагрудної камери працівника поліції № АА00993, записаними на DVD диск».

08 липня 2021 року до позивача звернулося ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 25).

Транспортний засіб Nissan JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , був застрахований відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 28-0101-20-00615 від 16 листопада 2020 року, укладеного між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_2 (а.с. 26-30).

Відповідно до ремонтної калькуляції № ДККА-75857 від 08 червня 2021 року вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу Nissan JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 13 256,69 грн (а.с. 35-42). На підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 14 червня 2021 року, страхового акту № ДККА-75857 від 14 червня 2021 року та платіжного доручення № 16195 від 15 червня 2021 року ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 13 256,69 грн (а.с. 43-45).

За результати розгляду наданих ПАТ «СК «Українська страхова група» документів позивачем було прийнято рішення про визнання ДТП від 14 травня 2021 року страховим випадком, про що складено страховий акт № 152523 від 12 серпня 2021 року (а.с. 6).

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» виплатило ПАТ «СК «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 11 047,24 грн (а.с. 7).

09 вересня 2021 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до ОСОБА_1 із регресною вимогою № 04-2151 на суму 11 047,24 грн, посилаючись на ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 23).

Листом від 19 вересня 2021 року ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «ПРОСТО-страхування» про те, що питання добровільного відшкодування заявленої регресної вимоги буде розглянуто після ухвалення судового рішення Київським апеляційним судом у справі № 755/9862/21 за апеляційною скаргою на постанову Дніпровського районного суду м. Києві від 27 липня 2021 року (а.с.24).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК України).

Відповідно до п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, - є страхувальник (юридична особа, власник) та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Відповідно до пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У пунктах 31, 32, 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) зазначено, що «відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування».

Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається (див.: постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 234/16272/15-ц (провадження № 61-31395сво18).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України).

Диспозитивність - один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті (див. пункт 118 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 грудня 2022 року в справі № 914/2350/18 (914/608/20) (провадження № 12-83гс21).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 1, 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1. ст. 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач стверджував, що має право на отримання коштів, сплачених ним ПАТ «СК «Українська страхова група», як страхового відшкодування у розмірі 11 047,24 грн у порядку регресу на підставі пп. «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд установив, що 14 травня 2021 року мала місце ДТП за участю автомобіля марки Nissan JUKE, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , відповідальність якої застраховано у ПАТ «СК «Українська страхова група», та автомобіля марки Volkswagen Jetta, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , відповідальність якого застрахована у ПрАТ «ПРОСТО-страхування».

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 27 липня 2021 року у справі № 755/9862/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. При розгляді справи №755/9862/21 суд встановив, що на момент ДТП відповідач мав очевидні ознаки наркотичного сп`яніння та від проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння у визначеному законом порядку відмовився у присутності двох свідків.

ПАТ «СК «Українська страхова група» виплатило ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 13 256,69 грн.

У подальшому, на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 10 липня 2020 року № ЕР200560214, укладеного між ПрАТ «ПРОСТО-страхування» та ОСОБА_1 , позивач сплатив ПАТ «СК «Українська страхова група» страхове відшкодування в розмірі 11 047,24 грн, які просить стягнути з відповідача у порядку регресу.

Суд зазначає, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану наркотичного сп`яніння.

Суд враховує, що право зворотної вимоги (регресу) до винної особи страховик має у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

За таких обставин суд робить висновок про наявність підстав для задоволення регресної вимоги позивача до відповідача у розмірі виплаченої суми страхового відшкодування 11 047,24 грн.

З долучених до заяви представника позивача копії статуту та виписки з реєстру вбачається, що ПрАТ «ПРОСТО-страхування» змінило найменування на ПрАТ «ПРОСТО».

З огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ПрАТ «ПРОСТО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «ПРОСТО-страхування» збитків у порядку регресу в розмірі 11 047,24 грн.

За змістом ст. 209 ЦПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Позивачем сплачено судовий збір за подання позову у розмірі 2 481 грн (а.с.60). Тому сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Позивач також просить стягнути із ОСОБА_1 6 000,00 грн судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги.

У пункті 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно з ч. 2 вказаної вище статті порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо (постанова Верховного Суду від 01 лютого 2023 року у справі № 160/19098/21).

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 грудня 2021 у справі № 927/237/20).

У рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (п. 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.п. 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (п. 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням не лише того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу в даній справі до суду подано: договір про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020, укладений між АТ «ПРОСТО-страхування» та АБ «Синюк та Партнери» (а.с.52-55); реєстр справ від 18 серпня 2022 року (а.с.56); акт виконаних робіт від 02 вересня 2022 року, відповідно до якого у справі ОСОБА_1 № 152523 витрати на правову допомогу становлять 6 000 грн (а.с.57); платіжне доручення від 18 серпня 2022 року № 10308, за яким АТ «ПРОСТО-страхування» сплатило на користь АБ «Синюк та Партнери» 43 500,00 грн (а.с.58); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних для надання правової допомоги від 02.09.2022, згідно якого: консультація Замовника щодо порядку та строків надання правової допомоги Адвокатом по стягненню грошових коштів з відповідача - 1 200,00 грн (1 година); підготовчі дії: з`ясування чи мали місце обставини (факти), про які вказує Замовник, та якими доказами вони підтверджуються; з`ясування чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин; визначення правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин з врахуванням висновків щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду; збір необхідних доказів на підтвердження позовних вимог; аналіз судової практики - 2 400,00 грн (2 години); підготовка та подання позовної заяви в суд: визначення підсудності розгляду позовної заяви; визначення складу учасників судового процесу; розрахунок ціни позову та розміру судових витрат; написання, підготовка, копіювання, зшивання та надсилання позовної заяви з додатками в суд - 2 400,00 грн (2 години). Загальна кількість витраченого часу на надання правової допомоги Замовнику становить 5 годин, вартість наданих послуг при вартості однієї нормо години 1 200 грн становить 6 000,00 грн (а.с.59).

У своїй практиці ЄСПЛ керується трьома ключовими принципами під час вирішення питань про відшкодування судових витрат. Звернення про відшкодування таких витрат задовольняються тоді, коли судові витрати, що підтверджено доказами: фактично понесені; необхідні, щоб запобігти порушенню або отримати відшкодування за нього; визначені у розумному розмірі.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому адвокатам, враховуючи положення статті 28 Правил адвокатської етики (затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка.

Суд вважає завищеним визначений адвокатом витрачений час на консультацію клієнта щодо порядку та строків надання правничої допомоги, аналіз та вивчення судової практики, написання позовної заяви, виходячи зі змісту та смислового наповнення позовної заяви та додатків до неї та вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6 000,00 грн, що підлягає компенсації другою стороною, неспівмірним зі складністю справи та ціною позову.

Оцінюючи надані стороною позивача докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, співмірність витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, необхідним та достатнім на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що визначена позивачем сума в розмірі 6 000,00 грн є надмірною, а такий розмір не є розумним. За таких обставин суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, має бути зменшений до 3 000,00 грн.

Зважаючи на викладене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 1, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 3, 6, 11, 13, 15, 16, 20, 22, 526, 530, 1166, 1191 Цивільного кодексу України, статтями 2-5, 8, 10, 12, 13, 76-83, 89, 141, 209, 258, 259, 263-265, 274, 279, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» (, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Герцена, буд. 10) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце поживання: АДРЕСА_1 ) про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО»: збитки у порядку регресу в розмірі 11 047,24 грн; витрати на правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: