У Х В А Л А

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ (ЗАЯВИ) БЕЗ РУХУ

11.03.2024 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Придачука О.А.

за участю секретаря судового засідання - Бомбушкаря В.П.

представника позивача - адвоката Студеняк О.С.

представника відповідача - адвоката Йосипчука О.В.

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частки квартири поданої у межах розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідач подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частки квартири.

Згідно з положеннями ч.1-3 ст. 193 ЦПК України, відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Відповідно до ч.1 ст. 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, яка подається з додержанням загальних правил пред`явлення позову, повинна відповідати вимогам статей175 і 177 цього Кодексу.

Частиною четвертою статті 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п.п. 1 та п.п. 2 п. 1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду фізичною особою або фізичною особою - підприємцем особою позовної заяви майнового характеру слід сплатити судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно зустрічної позовної заяви позивачем заявлено чотири позовні вимоги: три вимоги немайнового характеру та одна вимога майнового характеру.

Позивачем визначено ціну позову у 100000 грн., та долучено квитанцію про сплату судового збору у розмірі 4945,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача зазначила, що позивачем не сплачено у повній мірі судовий збір за вимогу майнового характеру. Ціна позову визначена в позовній заяві не відповідає дійсності.

У судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом пояснив, що ціну позову щодо вимоги майнового характеру позивачем за зустрічним позовом визначено відповідно до ціни майна, зазначеної у договорі дарування.

У відповідності до приписів п. 2,9 ч.1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності - за дійсною вартістю майна на час розгляду справи. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Якщо законами або нормативно-правовими актами Кабінету Міністрів України, договором на проведення оцінки майна або ухвалою суду не зазначено вид вартості, який повинен бути визначений в результаті оцінки, визначається ринкова вартість (ст. 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Проте, позивачем не надано доказів на визначення вартості спірного майна, про визнання права власності на яке за ним просить позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 176 ЦПК України, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред`явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Частиною 2 ст.6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому ціна позову не відповідає дійсній вартості майна, або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи.

Виходячи із загальновідомих ринкових цін на нерухомість на вторинному ринку м. Ужгорода, суд вважає можливим попередньо визначити розмір судового збору за вимогою майнового характеру в розмірі 15140 грн., з наступним поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

При цьому така попередньо визначена судом сума судового збору не буде надміру обтяжливою для позивача та не перешкоджатиме праву позивача на доступ до правосуддя, відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободвід 04 листопада 1950.

А тому позивачу, слід надати докази (висновок експерта чи звіт про оцінку нерухомого майна) дійсної вартості нерухомого майна та в разі необхідності доплатити судовий збір згідно підтвердженої ціни позову, або сплатити судовий збір попередньо визначений судом в розмірі 15140,00 грн.

Зважаючи на викладене, приходжу до висновку, що зустрічну позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу за зустрічним позовом надати строк, протягом якого він повинен усунути вказані недоліки та подати заяву із врахуванням зазначених в ухвалі недоліків.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 185, 258, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Балаж Марина Василівна, про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання недійсним договору дарування та визнання права власності на частки квартири - залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків тривалістю 10 днів з дня постановлення ухвали.

Роз`яснити позивачу за зустрічним позовом необхідність усунення вказаних недоліків у визначений термін та попередити, що в противному разі заява буде рахуватись неподаною та повернута.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.А. Придачук