З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2024 року смт Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лобановської С.М.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в смт Близнюки Харківської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі, частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він в період з грудня 2013 року по березень 2017 року проживав з відповідачкою однією сім`єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 в них народився син - ОСОБА_3 .
В жовтні 2017 року, у зв`язку з воєнними діями, він разом із сином переїхав із селища Піски Ясинуватського району Донецької області. 23.10.2017 позивача та його сина було взято на облік внутрішньо переміщених осіб та визначено фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
Саме з жовтня 2017 року відповідачка проживає окремо від сина, не відвідує його, не виховує та взагалі не спілкується, не надає фінансової допомоги.
Тобто вже більше шести років мати не приймає жодної участі в житті дитини.
Зазначає, що протягом всього часу він здійснює повне матеріальне утримання сина, а також його виховання, піклування про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідачка в свою чергу фактично умисно самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання їх спільної дитини і не приймає жодної участі у її житті, взагалі не цікавиться її станом здоров`я, умовами проживання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, маючи при цьому реальну можливість для виконання своїх батьківських обов`язків.
Посилаючись на те, що відповідачка свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мельник О.М. позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до вимог п. 2 ч. 7, п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причин неявки суду не повідомила, відзиву на позов не надала.
Представник органу опіки та піклування Долинської міської ради Кропивницького району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, також просив розглянути справу відповідно до наданого висновку та за наявними у справі матеріалами.
Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, на підставі п. 4 ст. 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та його представника і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які учасники справи посилалися як на підставу своїх вимог, дійшов наступних висновків.
Згідно розпорядження голови Долинської РДА Кіровоградської області від 10.05.2019 № 130-р про надання статусу дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, за заявою батька ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів.
Згідно характеристики КЗДО № 4 «Казка»: « ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідував комунальний заклад дошкільної освіти № 4 «Казка», групу № 6 з 01.11.2017 до 31.08.2020 з подальшим переведенням на навчання в загальноосвітню школу № 4. Дитина з неповної сім`ї. Маму в закладі освіти жодного разу не бачили. Вихованням дитини займався батько ОСОБА_1 . Тато тісно співпрацював з вихователями. Відповідально відносився до виховання своєї дитини. В старшій групі ОСОБА_5 відвідував спортивну секцію з панкратіону. ОСОБА_1 постійно відвідував батьківські збори, приймав активну участь у громадському житті групи та закладу».
Відповідно до характеристики Комунального закладу «Ліцей № 2 Долинської міської ради», від 19.05.2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відвідує комунальний заклад «Ліцей № 2 Долинської міської ради», добре розвинений, старанний, вихований, відповідальний, зовнішній вигляд охайний. Дитина з неповної сім`ї. Маму в закладі освіти жодного разу не бачили. Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 . Тато тісно співпрацює з учителем. Дуже відповідально відноситься до виховання та навчання своєї дитини. ОСОБА_1 постійно відвідує батьківські збори, приймає активну участь у громадському життя нашого освітнього закладу.
Актом обстеження умов проживання від 24.07.2023 № 83 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , на час обстеження проживає ОСОБА_1 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 . Умови проживання добрі. Дитина забезпечена всім необхідним. Підтверджено факт проживання дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .
Крім того, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які підтвердили, що дійсно з жовтня 2017 року ОСОБА_1 разом із своїм сином ОСОБА_3 проживають в м. Долинська Кіровоградської області. Відповідачку по справі ОСОБА_2 вони не знають. За шість років остання не відвідувала жодного разу свого малолітнього сина ОСОБА_5 . Вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
В постанові № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 19 грудня 2008 року), а саме в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Приписами статті 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Відповідно до ст. 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини.
Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз.2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків.
Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка є частиною національного законодавства України, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Таким чином, до предмету доказування вказаної справи входить факт ухилення відповідачки ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов`язків.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»).
Таким чином, аналізуючи зібрані по справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що відповідачка ОСОБА_2 дійсно свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню сина, нехтує своїми батьківськими обов`язками і не піклується про фізичний і духовний розвиток сина ОСОБА_5 , не спілкується з ним, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини, не піклується про стан його здоров`я, хоча б мала це робити, тобто свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
В зв`язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.
Згідно ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
На підставі ст.ст. 182-183 СК України розмір аліментів, які стягуються на утримання дитини, встановлюється судом з урахуванням: стану здоров`я та матеріального становища дитини; стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Таким чином, виходячи з обов`язку батьків утримувати дітей, конституційного права особи на прожитковий мінімум, суд вважає, що є підстави для призначення аліментів в заявленому розмірі з дати пред`явлення позову, згідно вимог ч. 1 ст. 191 СК України.
У відповідності до ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 191 СК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі, 1/4 частини від усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідно до віку дитини, щомісячно, починаючи з 15.08.2023 і до досягнення повноліття дитини.
Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області в тридцятиденний строк з дня його складання.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований як ВПО за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача.

Мельник Ольга Миколаївна , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КР № 000369 від 05.07.2019, адреса: АДРЕСА_5 .

Відповідачка.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа.

Долинська міська рада Кропивницького району Кіровоградської області як Орган опіки та піклування, , юридична адреса: Кіровоградська область, Кропивницький район, м. Долинська, вул. Соборності України, буд. 28.

Суддя С.М. Лобановська

01 квітня 2024 року