Справа № 283/2175/23
Провадження №2/283/50/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

21 березня 2024 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Рябченко І.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Національного банку України до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних,-

встановив:

Національний банк України 24.08.2023 року звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 01.09.2018 року по 31.07.2021 року у розмірі 3874 гривні 60 копійок та 3% річних за період з 01.09.2018 року по 09.08.2021 року у розмірі 1387 гривень 31 копійка (а.с. 3-6, 32).

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.07.2013 року між позивачем та відповідачем був укладений Договір про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 39/185. За даним договором позивач надав відповідачу кредит в розмірі 45000 гривень строком на 8 років, а відповідач зобов?язувалась повернути кредит до 20.07.2021 року. Однак своїх зобов?язань відповідач не виконувала, а тому позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області № 283/15/17-ц від 14.08.2018 року з відповідача стягнута заборгованість по кредиту в розмірі 32885 гривень 23 копійки, з яких: строкова заборгованість по кредиту 26240 гривень; прострочена заборгованість по кредиту 4221 гривня; заборгованість по процентам за користування кредитом за листопад 2016 року 199 гривень 74 копійки; прострочена заборгованість по процентам 1825 гривень 84 копійки; пеня за простроченим кредитом 278 гривень 70 копійок; пеня за простроченими процентами 119 гривень 95 копійок.

Дану заборгованість відповідач погасила лише в серпні 2021 року. У зв?язку з цим позивач має право на стягнення за період з вересня 2018 року по серпень 2021 року інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої суми.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, які вказані в позовній заяві. Додатково пояснив, що при підрахунку інфляційних втрат та 3% річних враховувалась тільки сума непогашеного кредиту без відсотків та пені, яка становила 30461 гривню. Також пояснив, що строк позовної давності з вересня 2018 року по день подання позовної заяви (24.08.2023 року) не пропущений, оскільки згідно пункту 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України строк позовної давності продовжений на строк дії карантину встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Відповідач позов не визнала. Подала відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позову у зв?язку з пропуском строку позовної давності (а.с. 37-39).

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.07.2013 року між Національним банком України та ОСОБА_2 укладений Договір № 39/185 про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі (а.с. 7-9). Відповідно до умов цього договору позивач зобов?язувався надати відповідачу кредит в розмірі 45000 гривень, а відповідач зобов?язувалась щомісячно сплачувати кошти на повернення кредиту в розмірі 469 гривень, починаючи з серпня 2013 року до 20.07.2021 року, а в останній місяць користування кредитом в розмірі 445 гривень. Також за користування кредитом відповідач зобов?язувалась щомісячно сплачувати відсотки в розмірі 8% річних.

Кредит був наданий відповідачу 24.07.2013 року, що підтверджується платіжним дорученням на перерахування коштів № 36141 від 24.07.2013 року (а.с. 12).

Однак відповідач свої зобов?язання по поверненню кредиту та сплати відсотків вчасно не виконувала, а тому позивач 05.01.2017 року звернувся в суд з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 14.08.2028 року позов задоволено повністю та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за договором про надання кредиту на споживчі та соціально побутові цілі від 24 липня 2013 року № 39/185 в розмірі 32885 гривень 23 копійки, з яких: строкова заборгованість по кредиту 26240 гривень; прострочена заборгованість по кредиту 4221 гривня; заборгованість по процентам за користування кредитом за листопад 2016 року 199 гривень 74 копійки; прострочена заборгованість по процентам 1825 гривень 84 копійки; пеня за простроченим кредитом 278 гривень 70 копійок; пеня за простроченими процентами 119 гривень 95 копійок (а.с. 88-89).

Виконавчий лист про виконання рішення суду про стягнення заборгованості по кредиту перебував на виконанні у Малинському відділі державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Цетрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) до 11.08.2021 року (а.с. 40). Кошти на виконання рішення суду сплачувались відповідачем з 29.08.2018 року по 10.08.2021 року, що відображено в листі Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області (а.с. 87).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач погашав заборгованість за період з 29.08.2018 року по 10.08.2021 року, то позивач має право на стягнення з відповідача інфляційних втрат за період з 01.09.2018 року по 31.07.2021 року та 3% річних за період з 01.09.2018 року по 09.08.2021 року.

Як вбачається з розрахунку позивача інфляційні втрати за період з 01.09.2018 року по 31.07.2021 року становлять 3874 гривні 60 копійок, а 3% річних за період з 01.09.2018 року по 09.08.2021 року становлять 1387 гривень 31 копійку (а.с. 13-23, 25-26).

При підрахунку позивач врахував із сплачених відповідачем коштів 29.08.2018 року, 21.09.2018 року та 26.10.2018 року в розмірі 2474 гривні 35 копійок лише 448 гривень 77 копійок, а із сплачених коштів 10.08.2021 року в розмірі 563 гривні лише 164 гривні 35 копійок (а.с. 87). Це відбулося внаслідок того, що відповідно до пункту 3.3. Договору про надання кредиту на споживчі та соціально-побутові цілі № 39/185 відповідач в першу чергу сплачує кошти за користування кредитом (відсотки), у друку чергу кредит, у третю пеню та штраф. Таким чином не врахований розмір коштів в розмірі 2025 гривень 58 копійок, які сплачені 29.08.2018 року, 21.09.2018 року та 26.10.2018 року, направлені на погашення відсотків за користування кредитом, а не врахований розмір коштів в розмірі 398 гривень 65 копійок, які сплачені 10.08.2021 року, направлені на погашення пені.

При аналізі розрахунків суд встановив, що вони здійснені відповідно до вимог закону та є достовірними.

При вирішенні питання про застосування строку позовної давності суд враховує, що інфляційні втрати та 3% річних стягуються з 01.09.2018 року.

Постановою КМУ № 1236 від 09.12.2020 року «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами та доповненнями) на території Україні з метою запобігання поширенню респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року був встановлений карантин. Дана постанова таким чином продовжила дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. N 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 23, ст. 896, N 30, ст. 1061), від 20 травня 2020 р. N 392 "Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 43, ст. 1394, N 52, ст. 1626) та від 22 липня 2020 р. N 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (Офіційний вісник України, 2020 р., N 63, ст. 2029).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-IX від 30.03.2020 року, який набрав чинності 02.04.2020 року, розділ " Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Ст. 257 Цивільного кодексу України встановлюється загальна позовна давність тривалістю у три роки, яка застосовується до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних. Тому строк на звернення позивача з цим позовом, заявленим 24.08.2023 року, не сплив.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20 (провадження № 12-46 гс 22).

За таких обставин суд задовольняє позов в повному обсязі та стягує з відповідача на користь позивача інфляційні втрати за період з 01.09.2018 року по 31.07.2021 року у розмірі 3874 гривні 60 копійок та 3% річних за період з 01.09.2018 року по 09.08.2021 року у розмірі 1387 гривень 31 копійка.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 141 ЦПК України та ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач звільнена від сплати судового збору, як особа з інвалідністю 2 групи (а.с. 41). За таких обставин суд стягує сплачений позивачем судовий збір в розмірі 2684 гривні з Державного бюджету України.

Керуючись ст. ст. 209-265 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України,-

ухвалив:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Національного банку України інфляційні втрати за період з 01.09.2018 року по 31.07.2021 року у розмірі 3874 гривні 60 копійок та 3% річних за період з 01.09.2018 року по 09.08.2021 року у розмірі 1387 гривень 31 копійка.

Стягнути на користь Національного банку України судовий збір в розмірі 2684 гривні з Державного бюджету України.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Тимошенко