ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Чернівці

справа № 727/12296/23

провадження №22-ц/822/264/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

розглянувши апеляційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд», апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача, стягнення пені за прострочення виконання договірних зобов`язань,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача, стягнення пені за прострочення виконання договірних зобов`язань.

Позов обґрунтовано наступним. 28 грудня 2017 року між ним та ТзОВ «МС Імперіал Буд» було укладено попередній договір № А_369, який посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Макеєвою Н.В., за умовами якого відповідач зобов`язався продати позивачу, а позивач зобов`язався купити в термін до кінця першого кварталу 2019 року квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 91,37 кв.м., в тому числі житловою площею 58,86 кв.м.

Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - до кінця IV кварталу 2018 року.

Зазначав, що за формою і змістом укладений між сторонами попередній договір у вказаній частині є угодою про послугу з будівництва житла, а також є змішаним та містить в собі, в тому числі, елементи договору підряду.

Позивач сплатив забезпечувальний платіж у розмірі 1 176 114,64 грн. (100% орієнтовної вартості об`єкту нерухомості, яка була визначена сторонами у попередньому договорі), що підтверджується відповідною довідкою відповідача, виконавши таким чином своєчасно та в повному обсязі свої зобов`язання.

Натомість, ТзОВ «МС Імперіал Буд» свої зобов`язання за вищевказаним договором щодо здачі нерухомого об`єкту в експлуатацію не виконав та ухиляється від їх виконання, належні правовстановлюючі документи не отримав та не оформив.

На даний час будівництво об`єкту не проводиться, кошти позивачу не повернуто.

Позивач просив стягнути з відповідача на свою користь, на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеню в розмірі трьох відсотків за 1 календарний день від суми 1 176 14, 64 гривень - вартості квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 91,37 кв. метрів, в тому числі житловою площею 58, 836 кв. метрів, за період з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2022 року, тобто за 731 календарних дня, в сумі 25 792 194, 05 грн, а також судові витрати по справі.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2024 року позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Фортуна Г.Г., до ТОВ «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача, стягнення пені за прострочення виконання договірних зобов`язань задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «МС Імперіал Буд» на користь ОСОБА_1 пеню за попереднім договором № А_369 від 28 грудня 2017 року за прострочення виконання договірних зобов`язань в сумі 300 000 (триста тисяч) грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «МС Імперіал Буд» на користь держави 13 420 грн судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг

В апеляційній скарзі ТОВ «МС Імперіал Буд» просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ТОВ «МС Імперіал Буд» рішення суду вважає незаконним та необґрунтованим у зв 'язку з тим, що судом при його винесені не належно досліджено та дано оцінку всім доказам, рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що судом першої інстанції не правильно визначено правовідносини, які склались між сторонами та не враховано, що укладено саме попередній договір, який не містить та не міг містити умов, що відповідач повинен за замовленням позивача збудувати об`єкт нерухомості, та відповідно позивач не являється споживачем будівельних робіт (послуг). Суд першої інстанції не взяв до уваги, що позивачем не надано жодного допустимого доказу, який би вказував, що між сторонами укладено не попередній договір купівлі-продажу, а інший. Суд першої інстанції фактично перекваліфікував укладений між сторонами попередній договір, без наявності спору щодо удаваності чи недійсності попереднього договору. Судом першої інстанції проігноровано та не надано належної оцінки доводам відповідача, що відповідно до ч.1 ст. 598, ч. 3 ст. 635 ЦК України та п.21 Попереднього договору, зобов`язання сторін по укладанню основного договору купівлі-продажу припинилось 31 березня 2019 року та з 01.04.2019 року змінились правовідносини сторін з обов`язку продати на обов`язок повернути забезпечений платіж (п. 10 Попереднього договору). Суд першої інстанції не дослідив та не надав належної оцінки сутті зобов`язання, яке повивач вважає простроченим та за прострочення якого була нарахована пеня (наявність або відсутність простроченого зобов`язання, вид простроченого зобов`язання, строк з якого зобов`язання є простроченим, тощо). Суд першої інстанції неправомірно застосував до правовідносин, які склались між сторонами норми Закону України «Про захист прав споживачів», не дослідив та не надав належної оцінки пропуску строку позовної давності позивачем, про застосування строків якого відповідач заявив у відзив на позовну заяву.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені в позовній заяві та свої доводи мотивує тим, що за формою та змістом укладений між сторонами попередній договір є угодою про послугу з будівництва житла, такий є змішаним і містить в собі в тому числі елементи договору підряду.

За наведених обставин стверджує, що правовідносини з надання послуг врегульовано спеціальним Законом України «Про захист прав споживачів», а тому відповідно до ч.5 ст.10 вказаного Закону та з урахуванням того, що порушення є триваючим, строк позовної давності не застосовується, у зв`язку із чим за період з 01 жовтня 2020 року по 01 жовтня 2022 року слід стягнути з відповідача заявлену суму пені.

25 березня 2024 року адвокат Фортуна Г.Г. в інтересах через систему «Електронний Суд» подав до апеляційного суду заяву, відповідно до якої просив прийняти відмову від поданої апеляційної скарги на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2024 року по даній справі. Під час апеляційного розгляду, представник відмовився від зазначеної заяви та підтримав подану ним апеляційну скаргу.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

ТОВ «МС Імперіал Буд» подало відзив на апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 , в якому просить у її задоволенні відмовити.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 28 грудня 2017 року, між ТзОВ «МС Імперіал Буд» (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2) було укладено попередній договір №А_369, який засвідчено нотаріально, відповідно до умов якого ТзОВ «МС Імперіал Буд» зобов`язується продати ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язується купити в термін до кінця І кварталу 2019 року квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 91,37 кв.м., в тому числі житловою площею 58,86 кв.м., згідно умов, що визначені даним попереднім договором та укладеним у майбутньому договором купівлі-продажу.

Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - до кінця IV кварталу 2018 року. Сторона 1 має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, цей факт не буде вважатися порушенням умов договору.

Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що сторона 1 зобов`язується оформити на своє ім`я правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості до моменту укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості.

Сторони домовилися про істотні умови основного договору купівлі-продажу квартири: об`єкт продажу - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 91,37 кв.м. Загальна проектна площа Об`єкту нерухомості є орієнтовною та підлягає уточненню згідно даних суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію та інших документів при укладання Основного договору (пункт 2). ОСОБА_1 зобов`язується сплатити стороні, на момент підписання основного договору, до моменту його нотаріального посвідчення, повну вартість об`єкта нерухомості, яка орієнтовно складає 1 176 114,64 грн. (п.2.2 Договору).

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційних скарг та перевіривши матеріали справи в межах їх обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, приходить до наступних висновків.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд виходив з того, що правовідносини між будівельною компанією ТОВ «МС Імперіал Буд» (виробником), вид діяльності якого є будівництво житлових і нежитлових будівель, і позивачем, як споживачем (замовником), слід кваліфікувати у цій справі, як угоду про послугу - будівництво житла.

Належних і допустимих доказів на підтвердження доводів про відсутність вини відповідача у невиконанні взятих на себе зобов`язань матеріали справи не містять. Розмір пені за прострочення зобов`язань договором № А369 від 28 грудня 2017 року не встановлено, ним передбачено лише штрафні санкції за порушення терміну повернення забезпечувального платежу (п.11 договору), що не є предметом даного позову, отже, доводи відповідача про відсутність підстав для стягнення пені не заслуговують на увагу, а позивач вправі вимагати її стягнення у розмірі, встановленому ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Таким чином, з урахуванням положень ч.3 ст.551 ЦК України щодо можливості суду зменшити розмір пені, а також встановлені при розгляді цієї справи фактичні обставини прийшов до висновку про те, що розмір пені, визначений позивачем в сумі 25 792 194 грн 05 коп, не можна вважати таким, який би відповідав завданню цивільного судочинства - справедливому розгляду і вирішенню справи, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково, в сумі 300 000 грн.

Колегія суддів не погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

З матеріалів справи встановлено, що 28 грудня 2017 року, між ТзОВ «МС Імперіал Буд» (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2) було укладено попередній договір №А_369, який засвідчено нотаріально, відповідно до умов якого ТзОВ «МС Імперіал Буд» зобов`язується продати ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язується купити в термін до кінця І кварталу 2019 року квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 91,37 кв.м., в тому числі житловою площею 58,86 кв.м., згідно умов, що визначені даним попереднім договором та укладеним у майбутньому договором купівлі-продажу.

Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - до кінця IV кварталу 2018 року. Сторона 1 має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, цей факт не буде вважатися порушенням умов договору.

Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що сторона 1 зобов`язується оформити на своє ім`я правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості до моменту укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості.

Сторони домовилися про істотні умови основного договору купівлі-продажу квартири: об`єкт продажу - квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 91,37 кв.м. Загальна проектна площа Об`єкту нерухомості є орієнтовною та підлягає уточненню згідно даних суб`єктів господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію та інших документів при укладання Основного договору (пункт 2). ОСОБА_1 зобов`язується сплатити стороні, на момент підписання основного договору, до моменту його нотаріального посвідчення, повну вартість об`єкта нерухомості, яка орієнтовно складає 1 176 114,64 грн. (п.2.2 Договору).

Відповідно до п.4 забезпечувальний платіж не є авансом чи поворотною фінансовою допомогою. Сторони встановили, що передбаченні в цьому пункті забезпечувальні платежі є іншим видом забезпечення виконання зобов`язання згідно ст.546 ЦК України та не є неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притиранням, завдатком.

Згідно п.8-13 попереднього Договору сторонами обумовлено відповідальність за порушення та невиконання умов договору.

Пунктом 16 зазначеного Договору передбачено, що для ухвалення Основного договору Сторона 2 зобов`язується особисто з`явитися за адресою та у час, повідомлений Стороною 1, представити усі документи, які необхідні для нотаріального посвідчення Основного договору (у разі потреби - згоду подружжя). У випадку, якщо підписання Основного договору від імені Сторони 2 буде проводитись представником, Сторона 2 зобов`язується надати представнику оригінал належним чином оформленої довіреності на представництво його (їх) інтересів з метою укладення та підписання Основного договору.

Згідно п.17 Договору дата, час та місце підписання Основного договору повідомляється Стороною 1 Стороні 2 не пізніше 11 години робочого дня, що передує дню укладення Основного договору, шляхом надсилання телеграми або телефонограми або в інший спосіб - у письмовому вигляді.

В п.18 Договору сторони домовились, що усі заяви, повідомлення, які стосуються даного Договору, мають бути викладені в письмовій формі і вважаються доведеними до відома відповідної сторони, якщо вони відправлені цінним листом з повідомленням про вручення або телеграмою, а в п.21 обумовлено зобов`язання Сторін щодо підписання Основного договору, встановлені цим Попереднім договором, припиняються у випадку, якщо Основний договір не укладений протягом терміну, встановленого Попереднім договором.

У пунктах 21, 22 договору сторони погодили, що зобов`язання сторін щодо підписання основного договору, встановлені цим попереднім договором, припиняються у випадку, якщо основний договір не укладено протягом терміну, встановленого попереднім договором. Цей договір є попереднім договором, закріплює зобов`язання сторін укласти основний договір та не є правовстановлюючим документом на об`єкт нерухомості та не підтверджує право власності Сторони 2 на такий об`єкт.

На виконання умов попереднього договору № А_369 від 28 грудня 2017 року ОСОБА_1 було сплачено 1 176 114,64грн, що підтверджено довідкою ТОВ «МС Імперіал Буд».

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента, визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 635 ЦК України встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (частини друга, третя статті 635 ЦК України).

Попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли угоди з усіх істотних умов договору. У попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій.

Як вбачається з попереднього договору від 28 грудня 2017 року, між ТзОВ «МС Імперіал Буд» та ОСОБА_1 сторони висловили свій намір на майбутнє укласти договір купівлі-продажу нерухомого майна.

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Визначення майнового права як права очікування та повноваження власника таких прав надано у висновках Верховного Суду України, викладених у постановах: від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12, від 15 травня 2013 року у справі № 6-36цс13, від 04 вересня 2013 року у справі № 6-51цс13, від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2994цс15, від 07 грудня 2016 року у справі № 6-1111цс16 та інших.

Майнові права на нерухомість, що є об`єктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки об`єктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки об`єкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього (постанова Верховного Суду від 03 травня 2022 року у справі №607/1220/19).

При цьому законодавством встановлено первинний спосіб набуття права власності на річ, на яку раніше не було і не могло бути встановлене право власності інших осіб, а інвестор як особа, за кошти якої і на підставі договору з яким був споруджений об`єкт інвестування, є особою, якою набувається первісне право власності на новостворений об`єкт інвестування. Тобто інвестор після виконання умов інвестування набуває майнові права (тотожні праву власності) на цей об`єкт і після завершення будівництва об`єкта нерухомості набуває права власності на об`єкт інвестування як первісний власник шляхом проведення державної реєстрації речових прав на зазначений об`єкт за собою.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 14 грудня 2021 року у справі №344/16879/15-ц, від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17, у постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі №923/447/15.

З урахуванням наведеного та положень укладеного між сторонами попереднього договору, колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не виникло будь-яких майнових прав на об`єкт нерухомості на момент укладення попереднього договору.

Беручи до уваги положення попереднього договору, між сторонами у справі укладено попередній договір про наміри укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна. Вказаний попередній договір не містить посилань на здійснення сторонами інвестиційної діяльності.

Таким чином, оскільки спірний договір не містить істотних умов, що притаманні інвестиційному договору (купівлі-продажу майнових прав), суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо існування між сторонами угоди з приводу надання послуги з будівництва житла.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 14 лютого 2024 року (справа №727/11573/22) за аналогічних обставин.

Відповідно до положень ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею - неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Особливість пені у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватись на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним характером і, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання.

Такий висновок Верховний Суд зробив у постановах від 30 листопада 2023 року у справі № 501/2612/16-ц, від 8 листопада 2023 року у справі №2-3336/11.

З позовної заяви вбачається, що позивач просив стягнути з відповідача пеню відповідно до вимог ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у зв`язку з невиконанням умов попереднього договору щодо продажу йому квартири ТОВ «МС Імперіал Буд».

В пунктах 12-13 попереднього договору передбачена відповідальність за несвоєчасне укладення основного договору. Зокрема зазначено, що у випадку, якщо основний договір не буде укладений у термін, передбачений в п.1 цього попереднього договору у зв`язку з необгрунтованими діями (бездіяльністю) сторони1, остання сплачує стороні 2 штраф у розмірі 5% від загальної вартості об`єкту нерухомості, протягом трьох календарних місяців з моменту отримання стороною-1 відповідної вимоги від сторони-2.

Встановлено, що позивач до ТзОВ «МС Імперіал Буд» з відповідною вимогою не звертався, а з позовом до суду звернувся з іншим предметом та з інших підстав. Зокрема, не про стягнення штрафу за несвоєчасне укладення основного договору у розмірі 5% від загальної вартості об`єкту нерухомості, а про стягнення пені по Закону України «Про захист прав споживачів».

Сторони в попередньому договорі в п. п.10, 11 сторони обумовили наслідки не укладення основного договору, зокрема повернення коштів та відповідальність за порушення терміну їх повернення.

Попереднім договором не передбачено сплату пені ТОВ «МС Імперіал Буд» за несвоєчасне виконання умов договору.

Щодо посилання позивача на застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів вважає це безпідставним, враховуючи наступне.

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

За пунктами 3, 18, 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець - суб`єкт господарювання, який згідно з договором реалізує споживачеві товари або пропонує їх до реалізації; виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги; споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

В постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз`яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

Отже, норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до правовідносин фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постанові від 12 квітня 2023 року у справі № 757/24436/18.

У правовідносинах, що виникли між сторонами ТОВ «МС Імперіал Буд» не є виконавцем або продавцем, а позивач не є споживачем послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а тому положення Закону при розгляді цього спору не застосовуються.

Сторони в попередньому договорі в п. п.10, 11 сторони обумовили наслідки не укладення основного договору, зокрема повернення коштів та відповідальність за порушення терміну їх повернення.

Судом встановлено, що основний договір між сторонами не був укладений, а тому у ТОВ «МС Імперіал Буд» не виникло обов`язку продати позивачу об`єкт нерухомості, що виключає порушення такого обов`язку та права позивача на пеню відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Враховуючи всі обставини справи, колегія суддів вважає, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Щодо застосування строку позовної давності, про що заявлено відповідачем у відзиві на позовну заяву, слід зазначити наступне.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц, від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц зазначила, що для застосування позовної давності за заявою сторони у спорі суд має дослідити питання її перебігу окремо за кожною звернутою до цієї сторони позовною вимогою, і залежно від установленого дійти висновку про те, чи спливла позовна давність до відповідних вимог. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

З урахуванням того, що відсутні підстав для задоволення позову, суд не застосовує до спірних правовідносин строк позовної давності.

Щодо розподілу витрат по сплаті судового збору

На підставі ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, слід змінити розподіл судових витрат.

Споживачі звільняються від сплати судового збору лише у справах за їх позовами за умови, що ці позови стосуються порушення їх прав як споживачів.

Указане узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц, провадження № 14-57цс18.

Апеляційним судом встановлено в мотивувальній частині судового рішення про те, що ОСОБА_1 не є споживачем у правовідносинах, які склалися між сторонами у даній справі.

Отже, позивач не звільнений від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги.

Підпунктом 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року, N 3674-VI встановлено судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підпунктом 6 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону встановлено судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Частиною 3 статті 4 Закону встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» від 3 листопада 2022 року № 2710-IX установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2023 року - 2684 гривні.

Судовий збір за подання до суду позовної заяви складав 13 420 гривень, враховуючи ціну позову 25 792 194 гривень.

Судовий збір за подання до суду апеляційної скарги складав 20 130 гривень

З огляду на те, що апеляційна скарга була подана в електронній формі, судовий збір слід зменшити на коефіцієнт 0,8 визначений в частини 3 статті 3 Закону.

Отже, сума судового збору, яка підлягала сплаті за подання до суду апеляційної скарги становить 16 104 грн (20 130 грн х 0,8 ).

ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги не сплатив судовий збір, а тому він підлягає стягненню з нього в дохід держави.

З квитанції від 7 лютого 2024 року вбачається, що ТзОВ «МС Імперіал Буд» сплатило за подання до суду апеляційної скарги судовий збір в сумі 20 130 грн.

З огляду на те, що апеляційна скарга була подана в електронній формі, судовий збір підлягав сплаті в сумі 16 104 грн (20 130 грн х 0,8).

Враховуючи зазначене, з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «МС Імперіал Буд» слід стягнути 16 104 грн в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про відмову в позові.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 12 січня 2024 року скасувати та ухвалити нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача, стягнення пені за прострочення виконання договірних зобов`язань, відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 судовий збір за подання до суду позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 29 524 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять чотири) гривні в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» 16 104 (шістнадцять тисяч сто чотири) гривні в рахунок відшкодування судових витрат, понесених на оплату судового збору за подання до суду апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 12 квітня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк