Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/12/24

Провадження №2/377/95/24

21 березня 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., за відсутності учасників справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач, в інтересах якого діє адвокат Павленко С.В., засобами поштового зв`язку звернувся з вказаним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, який надійшов до суду 08 січня 2024 року, та просив:

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» суму заборгованості за кредитним договором № CL-300953 від 18 лютого 2021 року станом на 13.12.2023 у розмірі 303 653, 06 гривень, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 183 368, 67 гривень; заборгованості за відсотками 120 284,39 гривень;

- стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Кредобанк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4 554,80 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 30 365,30 гривень.

Позов обґрунтовано тим, що 18 лютого 2021 року АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № CL-300953, відповідно до умов якого банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Відповідно до п. 2.1. договору банк видає позичальнику кредит у розмірі 200 000,00 гривень на строк до 17.02.2026. Згідно з п. 4.1. договору за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних. Як зазначено у п. п. 6.1., 6.3. договору, позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додатками до нього. Позичальник щомісячно здійснює повернення суми заборгованості за кредитом, сплачує проценти за користування кредитом у вигляді рівних сум ануїтетного платежу, розмір якого визначений у п. 6.2 кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється в порядку, передбаченому пунктами 6.3.1-6.3.5 договору. Відповідно до п. 6.10 договору позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого пунктом 6.9 кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку ( п.6.9 Кредитного договору). На виконання умов вищевказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, тому 02 листопада 2023 року представник АТ «Кредобанк» звернувся із досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором до ОСОБА_1 . Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №CL-300953 від 18.02.2021 станом на 13.12.2023 заборгованість за кредитом ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становить 303 653,06 гривень. Враховуючи, що на момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , то позивач, посилаючись на статті 525-526, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, просить стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №CL-300953 від 18 лютого 2021 року в сумі 303 653,06.

Ухвалою судді від 19 січня 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19 лютого 2024 року.

19 лютого 2024 року підготовче засідання було відкладено на 12 березня 2024 року на підставі пункту 3 частини другої статті 198 ЦПК України за клопотанням відповідача ОСОБА_2

27 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову в частині пред`явлених до неї позовних вимог. Зазначила, що грошові кошти, які за кредитним договором № CL-300953 від 18.02.2021 року отримав її колишній чоловік ОСОБА_1 , з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2010 року, який був розірваний рішенням Славутицького міського суду Київської області від 21 квітня 2022 року, що набрало законної сили 23 травня 2022 року, останній використав на власні потреби, а не в інтересах сім`ї, тому в неї відсутній солідарний обов`язок щодо виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором.

06 березня 2024 року від позивача, в інтересах якого діє адвокат Павленко С.В., через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій він просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Посилався на те, що відповідно до статей 60,61, 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжям, вважається що він діє за згодою другого з подружжя. Кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. АТ «Кредобанк» вважає, що заборгованість за кредитним договором є майновим обов`язком, що включається до поняття майно та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, так як містить обов`язкову ознаку правочину, вчиненого в інтересах сім`ї. Як наслідок стягнення заборгованості за кредитним договором позичальника покладається на другого з подружжя у вигляді солідарного обов`язку перед банком, адже суть правочину полягає в тому, що кредитні кошти були надані в інтересах сім`ї на поточні потреби одного з подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї і для сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність у законі прямої вказівки на солідарну відповідальність. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно покладається на того з подружжя, хто її спростовує.

Ухвалою суду від 12 березня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 21 березня 2024 року.

У призначене судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Павленка С.В. надійшло клопотання, в якому він просив проводити розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у призначене судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

У поданій до суду заяві відповідач ОСОБА_1 просив розглядати справу за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі та повідомив, що отримав кредит не в інтересах сім`ї, а для себе особисто, ОСОБА_2 не була обізнана про укладення ним кредитного договору.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 зазначила клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що 18 лютого 2021 року ОСОБА_1 подав до Акціонерного товариства «Кредобанк» анкету-заяву фізичної особи на отримання готівкового кредиту № CL-300953, в якій він зазначив свої персональні дані, такі як: ПІБ, дату народження, РНОКПП, дані свого паспорта, адресу реєстрації та фактичного проживання, номер мобільного телефону, сімейний стан, освіту, інформацію про зайнятість, наявність майна у власності, інформацію про свої доходи та витрати, інформацію про кредити, що пропонуються для рефінансування ( а.с.34).

18 лютого 2021 року ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «Кредобанк» уклали кредитний договір № CL-300953 (далі кредитний договір) на наведених нижче умовах (а.с.27-29).

Банк зобов`язується надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані у цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором. Кредит видається виключно на цілі, зазначені в цьому кредитному договорі (п.1 кредитного договору).

Сума та валюта кредиту 200 000,00 гривень; дата видачі кредиту 18 лютого 2021 року; строк (термін) кредитування 60 місяців терміном до 17 лютого 2026 року ( п.п. 2.1., 2.2., 2.3. кредитного договору).

Позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку, вказаного в п. 2.5. кредитного договору, на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 8 973,86 гривень; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Кредобанк» по кредитному договору № CL-234377 від 04.11.2019 в сумі 143 026,14 гривень; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «Універсал Банк» по кредитному договору 851919 від 15.10.2019 в сумі 48 000,00 гривень ( п. 2.4. кредитного договору).

Для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває: позичковий рахунок № НОМЕР_1 ; поточний картковий рахунок позичальника, на який здійснюється видача кредиту № НОМЕР_2 ; рахунок для повернення кредитних коштів № НОМЕР_3 ( п. п.2.5.- 2.7).

За користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 35 % річних (п.4.1. кредитного договору).

Проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), за ставкою, визначеною у пункті 4.1. кредитного договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі; якщо інше не випливає із умов цього кредитного договору (п. 4.2. кредитного договору).

Загальні витрати позичальника по кредиту за цим кредитним договором становлять 229 125,56 гривень. Орієнтована реальна річна процентна ставка 41,19 % (п.п. 4.4, 4.5 кредитного договору).

Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим кредитним договором відповідно до графіку платежів (додаток № 1 до цього кредитного договору). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 7 152, 00 гривень щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору. Перший та останній платежі можуть відрізнятися за розміром суми щомісячного платежу. Щомісячні платежі з 18.02.2021 по 17.02.2026 погашаються в однаковому порядку ( п. п. 6.1., 6.2. кредитного договору).

18 лютого 2021 року відповідач ОСОБА_1 підписав також паспорт споживчого кредиту до укладення договору про споживчий кредит, який додано до позову. Розділом 3 паспорта споживчого кредиту визначено основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача ( а.с.31-32).

Згідно з меморіальними ордерами № 8911889, № 8911875, № 8911849 від 18.02.2021 ОСОБА_1 на рахунок № НОМЕР_3 18 лютого 2021 року було надано кредит у розмірі 200 000,00 гривень відповідно до кредитного договору № CL-300953 від 18.02.2021 (а.с. 10-12).

Згідно з графіком платежів за кредитним договором № CL-300953 від 18.02.2021 та розрахунком сукупної вартості кредиту, що є додатком № 1 до кредитного договору № CL-300953 від 18.02.2021, він складається із 60 платіжних періодів; сума щомісячного платежу за період з 18.03.2021 по 18.01.2021 включно становить 7 152,00 гривень; 17.02.2026 7 157,56 гривень та включає в себе погашення основної суми кредиту і суми відсотків за користування кредитом. Сукупна вартість кредиту складає 429 125,56 гривень ( а.с. 30).

Виписками про рух коштів за період з 18.02.2021 по 12.12.2023, які долучено до матеріалів справи, підтверджено, що відповідачу ОСОБА_1 відкрито рахунки: № НОМЕР_2 , № НОМЕР_1 , № НОМЕР_3 , які зазначені у кредитному договорі № CL-300953 від 18.02.2021 та 18 лютого 2021 року на рахунок № НОМЕР_3 зараховано кошти у розмірі 200 000,00 гривень (8 973,86 грн+48 000,00 грн+143 026,14 грн). Також виписками по особовим рахункам підтверджено, що відповідач ОСОБА_1 користувався вказаними грошовими коштами, починаючи з 18 лютого 2021 року ( а.с.13-26).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором кредиту №CL-300953 від 18.02.2021 ОСОБА_1 станом на 12.12.2023 загальна сума заборгованості за кредитом становить 303 653,06 гривень, яка складається з: 183 368 гривень 67 копійок суми заборгованості за тілом кредиту; 120 284,39 гривень суми заборгованості за відсотками (а.с. 8-9).

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини (пункт 1 частини другої).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частин першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики ( частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України « Про споживче кредитування» у разі затримання споживачем сплати частини споживчого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекой, та за споживчим кредитом на придбання житла-щонайменше на три календарні місяці кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк сплати якого ще не настав, в повному обсязі, якщо таке право передбачене договором про споживчий кредит.

Кредитодавець зобов`язаний у письмовій формі повідомити споживача про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку, протягом якого вони мають бути здійснені.

Якщо кредитодавець відповідно до умов договору про споживчий кредит вимагає здійснення платежів, строк сплати яких не настав, або повернення споживого кредиту, такі платежі або повернення споживчого кредиту здійснюється споживачем протягом 30 календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла- 60 календарних днів з дня одержання від кредитодавця повідомлення про таку вимогу. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про споживчий кредит, вимога кредитодавця втрачає чинність.

Зазначені положення передбачені і п.6.9 кредитного договору, згідно з яким банк у випадках, передбачених п.3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що повідомляє позичальника.

Пунктом 6.10. кредитного договору передбачено, що позичальник зобов`язаний після отримання повідомлення банку, передбаченого п.6.9. кредитного договору, усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні ( згідно з п.п.3.3.2., 3.3.3. кредитного договору) протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за кредитним договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку ( п.6.9. кредитного договору).

Як видно з виписок про рух коштів по рахункам ОСОБА_1 за період з 18.02.2021 по 12.12.2023 позивач виконав у повному обсязі свої зобов`язання за кредитним договором № CL-300953 від 18.02.2021, надавши відповідачу ОСОБА_1 кредит на загальну суму 200 000,00 гривень, проте останній, користуючись кредитними коштами банку, неналежним чином виконував умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту, відсотками, тому у позивача відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, частини четвертої статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», виникло право на дострокове погашення заборгованості за кредитним договором.

На виконання п. п. 6.9., 6.10. кредитного договору та статті 16 Закону України «Про споживче кредитування» АТ «Кредобанк» направив ОСОБА_1 досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості, в якій вимагав повернути кредит та проценти, також попередив про наслідки несплати заборгованості протягом 30 днів з моменту отримання вимоги у виді дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку.

У матеріалах справи відсутні докази щодо виконання відповідачем ОСОБА_1 вказаної досудової вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 визнав позовні вимоги, про що подав до суду письмову заяву, в якій також повідомив, що кредит отримав не в інтересах сім`ї, а для себе особисто.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № CL-300953 від 18.02.2021 станом на 13.12.2023 в сумі 303 653, 06 гривень, яка складається із : заборгованості за тілом кредиту 183 368, 67 гривень; заборгованості за відсотками 120 284, 39 гривень, проте її належить стягнути на користь позивача лише з відповідача ОСОБА_1 , виходячи з такого.

Відповідно до частин першої третьої статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із частиною четвертою статті 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

За нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані із сім`єю інтереси одного з подружжя.

Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя, незважаючи на відсутність в законі прямої вказівки на солідарну відповідальність.

При вирішенні спору про порядок виконання подружжям зобов`язань, що виникають з правочинів, вчинених в інтересах сім`ї, суди повинні керуватися тим, що подружжя має відповідати за такими зобов`язаннями солідарно усім своїм майном.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі № 205/5882/18.

Частиною третьою статті 12 та частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

За умовами кредитного договору №CL-300953 від 18.02.2021 метою отримання ОСОБА_1 коштів у кредит було використання їх на поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника.

Будь-яких доказів використання відповідачем ОСОБА_1 в інтересах та на потреби сім`ї коштів, отриманих за вказаним кредитним договором, позивач суду не надав.

Враховуючи наведене, суд відхиляє доводи представника позивача про те, що тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно у даній справі покладається на того з подружжя, хто її спростовує, тобто на відповідача ОСОБА_2 , оскільки відповідно до положень статей 12,18 ЦПК України, у цьому випадку саме на позивача покладено обов`язок доведення обставин укладення відповідачем ОСОБА_1 кредитного договору №CL-300953 від 18.02.2021 та отриманих кредитних коштів в інтересах сім`ї.

За таких обставин, у частині солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором позовні вимоги є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.

Інші доводи представника позивача, наведені у позовній заяві та відповіді на відзив не спростовують висновків суду про недоведеність позовних вимог та не підтвердження їх доказами в частині солідарного стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

З позовної заяви вбачається, що позивач заявив вимогу про стягнення судових витрат

на професійну правничу допомогу в сумі 30 365,30 гривень, які пов`язані з аналізом справи, побудовою стратегії дій по справі, складанням позовної заяви та супроводом представника в судових засіданнях.

Судом встановлено, що адвокат Павленко С.В. надавав позивачу АТ «Кредобанк» правову допомогу на підставі довіреностей № 12783 від 24.112022 та № 13439 від 09.01.2024, виданих АТ «Кредобанк».

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 30 365,30 гривень позивач надав копію договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та Адвокатським об`єднанням «Бізнес і право», який не містить даних про склад, розмір та порядок оплати наданої правової допомоги.

Будь-яких документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги у даній справі, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), позивач суду також не надав.

Таким чином, відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог позивача про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 365,30 гривень.

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивач сплатив судовий збір в сумі 4 554,80 гривень та суд дійшов висновку про стягнення заявленої суми заборгованості лише з відповідача ОСОБА_1 , то з останнього на користь позивача підлягають стягненню також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 4 554,80 гривень.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258-259, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором № CL-300953 від 18 лютого 2021 року в сумі 303 653 (триста три тисячі шістсот п`ятдесят три) гривні 06 копійок, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту- 183 368 (сто вісімдесят три тисячі триста шістдесят вісім) гривень 67 копійок та заборгованості за відсотками -120 284 (сто двадцять тисяч двісті вісімдесят чотири) гривні 39 копійок.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 4 554 ( чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят чотири) гривні 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач Акціонерне товариство «Кредобанк», , місцезнаходження: вулиця Сахарова, будинок 78, місто Львів.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 21 березня 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич