Справа № 472/247/24
Провадження №2/472/157/24
У х В А Л А
про залишення позовної заяви без руху
13 березня 2024 року селище Веселинове
Миколаївської області
Суддя Веселинівського районного суду Миколаївської області Орленко Л.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя,
11 березня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя.
Зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, так як подана з порушенням вимог ст. 175, ст. 177 ЦПК України.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.
Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання (набуття) його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.
Однак, позивачем не зазначено, якими доказами підтверджується, що майно, яке вона просить поділити, придбане на спільні кошти з відповідачем за період їх спільного проживання однією сім`єю у шлюбі.
Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.
У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.
Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не можна вважати безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.
Отже, позивачу необхідно зазначити, чим підтверджується придбання майна, що є предметом даного спору під час перебування у шлюбі, та чим підтверджується спільна участь подружжя (коштами або працею) в набутті спірного майна.
Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Згідно з вимогами ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності.
Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 року, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.
В позовній заяві позивач просить поділити між нею та відповідачем в рівних частках житловий будинок з господарчими прибудовами та спорудами, який було набуто ними в період перебування в шлюбі. При цьому, вартість вказаного майна позивач зазначає станом на 2008 рік, коли було проведено технічну інвентаризацію. Тоді як, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Доказів того, що позивач з відповідачем погодили вартість спільного майна в межах суми, яка вказана позивачем, матеріали позовної заяви не містять.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
Тобто, зазначення ціни позову щодо вимог майнового характеру є обов`язковою вимогою до змісту позовної заяви. Зазначаючи ціну позову, позивач повинен обґрунтувати у позовній заяві наведену ним оцінку, оскільки щодо цієї обставини застосовується загальне правило про те, що кожна особа повинна довести обставини, на які вона посилається.
При цьому, вартість майна - це грошова сума, за яку це майно може бути придбане у даній місцевості.
Таким чином, позивачу необхідно визначити ціну позову, виходячи з дійсної вартості майна на час розгляду справи, яке вона просить поділити, надавши суду докази, які це підтверджують, та надати доказ про сплату судового збору, виходячи з визначеної дійсної ціни позову на час розгляду справи, а не на момент технічної інвентаризації, яка було проведена в 2008 році.
Крім того, позивачу необхідно надати суду документи, які підтверджують проведення технічної інвентаризації спірного майна станом на час звернення до суду з вказаним позовом, оскільки з 2008 року пройшов вже тривалий період.
Зазначені недоліки позбавляють суд можливості відкрити провадження за цією справою.
У відповідності зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 185, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільній сумісній власності подружжя, - залишити без руху і надати строк для виправлення вказаних в ухвалі недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем або його представником ухвали суду.
Роз`яснити позивачу та його представнику, що у випадку невиконання даної ухвали суду у встановлений судом строк, позовна заява буде вважатися неподаною та її буде повернуто позивачу.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко