233 Справа № 233/6601/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року

Суддя Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області Левчук О.О., розглянувши матеріали цивільної справи №233/6601/23 за позовною заявою

ОСОБА_1 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1

до

ОСОБА_2 , місце реєстрації як внутрішньо-переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2

про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини, -

ВСТАНОВИВ:

03.11.2023 до Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини.

Вирішуючи питання можливості відкриття провадження у справі, суд дійшов такого висновку:

За загальними правилами підсудності, відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 28 ЦПК не передбачає альтернативної підсудності для позову про оспорювання батьківства, тому територіальна юрисдикція позову про визнання батьківства визначається за загальним правилом - за статтею 27 ЦПК - за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Для випадків, коли невідоме зареєстроване місце проживання відповідача, то для цього закон встановлює певні правила (ч. 9, ч. 10 ст. 28, ст. 29 ЦПК).

Інших випадків зміни територіальної підсудності, тобто інших підстав для недотримання та відступу від загального правила, встановленою статтею 27 ЦПК України - процесуальний закон не передбачає. Таким чином у будь-якому випадку територіальна підсудність справи за позовом про оспорювання батьківства не може бути визначена за місцем проживання позивача, оскільки жодна з норм параграфу 3 глави 2 ЦПК такого не передбачає.

Таким чином, приписи ст. 27 та ст. 28 ЦПК не дають підстав для визначення територіальної підсудності позову про оспорювання батьківства даному суду як суду за місцем проживання позивача.

В позовній заяві місцем мешкання відповідача ОСОБА_2 зазначено: АДРЕСА_2 .

Відповідно до отриманої судом інформації від Міністерства соціальної політики України станом на 13.12.2023 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб міститься інформація про ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), яка з 26.09.2022 року фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

При цьому вдавшись до аналізу положень Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" звертаю увагу, що Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 409/2636/17, де Верховний Суд зазначив, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб", згідно ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

З системного аналізу вказаних норм вбачається, що зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем перебування внутрішньо переміщеної особи може бути у тому числі місце реєстрації, яке підтверджується довідкою, виданою у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2 , яка є особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку за місцем свого перебування в м. Житомир, має право відповідно до зазначених вище вимог закону за зареєстрованою адресою отримувати судові повістки, копії документів, приймати участь у судових засіданнях та інше, тобто реалізовувати принцип безперешкодного доступу до правосуддя, який визнається міжнародним співтовариством як фундаментальний згідно з Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (п. 1 ст. 6) та Міжнародним пактом про громадянські і політичні права (п. 1 ст. 14).

Тому встановивши зареєстроване у встановленому законом порядку місце перебування відповідача, суд приходить до висновку, що дана справа територіально не підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області.

Дотриманням судами процесуальних норм інституту підсудності означає дотримання положення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Спори між судами про підсудність не допускаються. У зв`язку з цим та для того, щоб не допустити безпідставної тяганини під час розгляду цивільних справ з боку судів, на яких і лежить обов`язок правильно застосувати правила про підсудність то ЦПК України встановлює правило про недопустимість суперечок між судами про підсудність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 даної статті встановлено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 статті 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються і справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Приймаючи до уваги викладене, оскільки встановлено, що дана справа територіально не підсудна Костянтинівському міськрайонному суду Донецької області, суд вважає за необхідне передати матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини до Корольовського районного суду міста Житомира для розгляду за підсудністю.

Керуючись ст.ст.23, 27, 31, 32, 260-261, 353, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про оспорювання батьківства та виключення з актового запису про народження дитини відомостей про батька дитини передати на розгляд до Корольовського районного суду міста Житомира (10014, м.Житомир, майдан Соборний, 1).

Копію ухвали суду негайно направити позивачу для відома.

Передати справу на розгляд іншого суду за підсудністю на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду

Суддя Костянтинівського

міськрайонного суду О.О. Левчук