Справа № 346/1875/23
Провадження № 2/346/139/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Калинюка О.П.

з участю секретаря Вербіщук О.Д.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 15.10.1994 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі. За час цього шлюбу у них народилась дочка, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причинами для розірвання шлюбу позивачка вважає те, що з часом відносини сторін погіршились. Кожна сторона має різні погляди на сім`ю і шлюб. Між ними відсутні взаєморозуміння та повага, внаслідок чого часто виникали конфлікти, що унеможливило подальше спільне проживання сторін. Тому ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено протягом чотирьох років, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини та надії на примирення немає. У зв`язку із цим позивачка просить вказаний шлюб розірвати та залишити їй прізвище « ОСОБА_4 ».

Позивачка в судове засідання не з`явилася, 25.01.2024 року подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.52).

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву від 16.05.2023 року, оскільки сторони одружені вже більше двадцяти восьми років, в шлюбі у них народилось троє дітей, на даний час двоє повнолітні. Дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є неповнолітньою. Жодних підстав для розірвання шлюбу відповідач не бачить, вважає негідними поведінку та бажання позивачки розірвати їхню сім?ю, оскільки це суперечить її дійсній волі та спільним інтересам дітей сторін. До недавнього часу сім?я сторін була дружня і жила в повній злагоді та благополуччі. За час спільного проживання та ведення господарства сторони набули достатню кількість матеріальних благ. Все це робилося з метою створення комфортних умов. Проте, з невідомих відповідачу причин позивачка стала поводитися дуже дивно, на початку 2022 року виїхала за межі України і з того часу в сім?ї почалися суперечки та сварки (а.с.30).

Відповідач в судовому засіданні також пояснив, що він не примирився з позивачкою у призначений судом шестимісячний строк на примирення, оскільки він не міг поспілкуватися з нею.

Суд, заслухавши відповідача, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого 15.10.1994 року, шлюб між сторонами зареєстровано того дня Алуатуською сільською радою Тараклійського району, Республіка Молдова, актовий запис № 5. В зв`язку з укладенням шлюбу позивачка змінила своє прізвище з " ОСОБА_5 " на " ОСОБА_4 " (а.с.8).

Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.14).

Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, що стверджується даними свідоцтва про народження.

Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

Суд враховує, що за клопотанням відповідача ухвалою суду від 14.06.2023 року сторонам надано 6 місяців строку на примирення, однак, судом встановлено, що сторони не досягли примирення ні протягом вказаного строку, ні станом на 14.03.2024 року.

Тому суд вважає, що збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам позивачки та грубо порушуватиме її права.

На підставі наведеного суд дійшов обгрунтованого висновку, що шлюб сторін слід розірвати.

Згідно з положеннями ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Суд враховує, що позивачка у позовній заяві просить залишити їй прізвище " ОСОБА_4 ".

Щодо прохання позивачки про залишення з нею на проживання малолітню дочку сторін, то суд не розглядає її як позовну вимогу і тому не приймає рішення по суті цього прохання з таких підстав.

Згідно з положеннями ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Отже, чинне сімейне законодавство передбачає вирішення спору щодо визначення місця проживання малолітніх дітей з одним з батьків за наслідками вирішення відповідного позову, та не передбачає залишення дітей на проживання з одним з батьків.

На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та, керуючись ст.ст. 141, 263 - 265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який (шлюб) зареєстровано 15.10.1994 року Алуатуською сільською радою Тараклійського району, Республіка Молдова, актовий запис № 5, розірвати.

Апеляційна скарна рішення може бути подана особами, які беруть участь у справі, до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 19.03.2024 року.

Суддя: Калинюк О. П.