Справа № 372/5699/23
Провадження № 2-460/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 січня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Проць Т.В.

за участю секретаря Лимаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в спрощеному провадженні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Акціонерного товариства АКБ «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, шляхом направлення засобами поштового зв`язку, який зареєстрований судом 13.11.2023 року, обґрунтовуючи тим, що 04.01.2022 року між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 15802/112/2022, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати у власність позичальникові грошові кошти (кредит) у розмірі 150 000,00 грн., зі сплатою 37,8% річних за користування кредитом та терміном повернення до 03.01.2026 року включно, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором і додатковими договорами. Повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою, згідно додатку 1 (Платіжного календаря), що є невід`ємною частиною Договору.

Всупереч зазначеним вище вимогам законодавства та умовам кредитного договору, позичальник систематично не виконував взяті на себе кредитні зобов`язання, своєчасно кредит не погашає. Позичальник не сплатив відсотки за користування кредитом, строк сплати яких настав, чим порушив право позивача на їх отримання, передбачене ч. 1 ст. 1048 ЦК України. Станом на 01.11.2023 року заборгованість по нарахованих та несплачених в строк відсотках по кредиту становить 18 411,02 грн. Згідно п.5.8. Договору банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за цим Договором, у випадках обумовлених цим договором і чинним законодавством. Відповідно до п.2.3.2. Договору банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, процентів, комісій та інших платежів за договором у разі несвоєчасної сплати процентів та/або неповернення суми кредиту (частини кредиту).

Банк свої зобов`язання за договором виконав повністю, а позичальник в свою чергу свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим, станом на 01.11.2023 року утворилася заборгованість по кредитному договору № 15802/112/2022 від 04.01.2022 року в розмірі 139 165,77 грн., яка складається із: заборгованості по кредиту 120 754,75 грн., заборгованості за процентами 18 411,02 грн. З урахуванням того, що відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором у визначені кредитним договором терміни, позивач, вимагає дострокового погашення відповідачем існуючої заборгованості по кредитному договору, тому, просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» заборгованість за кредитним договором 15802/112/2022 від 04.01.2022 року в розмірі 139 165,77 грн. та судовий збір у розмірі 2684,00 грн.

16.11.2023 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача, АТ АКБ «Львів», адвокат Мочульський Л.Б., в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подав.

На підставі ст. 280 ЦПК України суд постановив провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За своєю правовою природою договір є правочином. Водночас, договір є й основною підставою виникнення цивільних прав та обов`язків ( ст. 11 ЦК України).

Судом встановлено, що 04.01.2022 року між Акціонерним товариством АКБ «Львів» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 15802/112/2022, відповідно до якого банк зобов`язується надати у власність позичальника грошові кошти (кредит) у розмірі 150 000,00 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки 37,8% річних за користування кредитом та терміном повернення до 03.01.2026 року включно, а позичальник зобов`язується повернути банку кредит і сплатити проценти за користування кредитом в порядку та терміни, передбачені вище вказаним договором.

Згідно п.3.6. Кредитного договору позичальник сплачує проценти щомісячно до дня повернення кредиту, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховано проценти.

Відповідно до п.5.1. Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути Банку Кредиту повному обсязі в порядку та терміни, передбачені цим договором і додатками до нього.

Пунктом 5.2. Кредитного договору передбачено, що повернення суми кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється за ануїтетною схемою, згідно Додатку 1 (Платіжного календаря), що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Встановлено, що 04.01.2022 року грошові кошти були перераховані банком відповідачу, що підтверджується копією меморіального ордера № 122117.

Пунктом 2.4. Кредитного договору у випадку прийняття Банком рішення щодо вимоги про дострокове повернення Кредиту, сплату процентів, комісій та інших платежів, з підстав обумовлених цим договором, банк письмово повідомляє про це позичальника. В такому випадку, позичальник зобов`язаний впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти на день повернення.

У зв`язку з тим, що відповідач систематично не виконує взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором у визначені вказаним договором терміни, позивач, керуючись ст. 1050 ЦК України та умовами Кредитного договору, набув право вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших платежів за Кредитним договором.

Так, 10.01.2023 року, у зв`язку з порушенням кредитних зобов`язань зі сторони відповідача, представник АТ АКБ «Львів» направив ОСОБА_1 на його адресу проживання: АДРЕСА_1 лист-вимогу № 100/0-07 від 05.01.2023 року про дострокове виконання зобов`язання, в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, в якій вимагав сплатити всю суму кредиту, проценти за користування кредитом у загальному розмірі 179 165,77 грн. протягом 30 днів з моменту отримання даної вимоги, однак, відповідачем жодних дій щодо погашення заборгованості здійснено не було.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 з умовами договору був ознайомлений, підписав договір і отримав кредит, що також підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за період з 04.01.2022 року по 03.10.2023 року, однак умови договору порушив.

Отже, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем грошових коштів та порушення ним зобов`язання щодо їх повернення.

Тому, суд вважає, що згідно ст. 611 ЦК України підлягають до задоволення вимоги позивача про стягнення заборгованості, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 79, 80 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідач відзив з відповідними доказами із запереченнями проти позову та в спростування доводів позивача до суду не подав.

Даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

Керуючись ст. 11, 526, 610, 611, 625-629, 634, 638, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 280-284, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства АКБ «Львів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства АКБ «Львів» (адреса: 79008, м. Львів, вул. Сербська, 1, ) заборгованість за кредитним договором № 15802/112/2022 від 04.01.2022 року в розмірі 139 165,77 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 684 грн., а всього стягнути 141 849,77 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд Київської області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.В. Проць