Справа № 352/844/24
Провадження № 2/352/350/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

у с т а н о в и в :

Позивачка в лютому 2024 р. звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики, в якому просила стягнути з відповідача на її користь 3500 доларів США боргу та судові витрати.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 19.08.2022 вона позичила (дала в борг) відповідачу 3500 доларів США, які останній зобов`язався повернути до 31.08.2022, про що свідчить власноручно написана ним письмова розписка. У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув борг та ухиляється від виконання боргових зобов`язань.

Позивачка в поданій до суду заяві просила справу розглянути без її участі, позов підтримала і просила його задоволити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, не повідомив суду про причини неявки, не подав відзиву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що 19.08.2022 позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 уклали договір позики, згідно якого відповідач позичив (взяв у борг) у позивачки 3500 доларів США, які зобов`язався повернути до 31.08.2022, що підтверджується оригіналом письмової розписки відповідача (а.с.21).

У зазначений строк і до цього часу відповідач не повернув позивачці борг.

Згідно вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-63цс13, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.01.2017 у справі № 6-2789цс16.

Ця правова позиція залишилася незмінною у практиці Верховного Суду та враховується судом у рамках розгляду цієї справи згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Суд також ураховує правовий висновок, що міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц, відповідно до якого суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. При цьому з огляду на положення частини першої ст. 1046 ЦК України, а також частини першої ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобовязання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову про стягнення з відповідача 3500 доларів США боргу за договором позики, який підлягає до задоволення.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд стягує з відповідача на користь позивачки 1344,70 грн витрат зі сплати судового збору (а.с.6).

На підставі наведеного, відповідно до ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, керуючись ст. 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позикизадоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 3500 (три тисячі п`ятсот) доларів США боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , 1344 (одну тисячу триста сорок чотири) грн 70 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне судове рішення складене 15.04.2024.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ