Справа № 171/1993/23
Номер провадження 2/184/85/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаша В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Покров цивільну справу за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Зеленодольської міської ради «про відновлення становища, яке існувало до порушення», -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до Орджонікідзевського міського суду з позовною заявою до відповідача про відновлення становища, яке існувало до порушення. Свої позовні вимоги, мотивують тим, що вони є подружжям та мешкають зі своїми дітьми в АДРЕСА_1 . У квітні місяці 2023 року відповідачем ОСОБА_3 самовільно, без згоди мешканців інших квартир будинку, було встановлено зовнішню систему відеонагляду. Відеокамера системи зовнішнього відеонагляду встановлена у під`їзді на стелі з боку від вхідних дверей його квартири АДРЕСА_2 таким чином, що це дозволяє відеокамері знімати та накопичувати відзняту інформацію не тільки про відповідача ОСОБА_3 та членів його сім`ї чи осіб, які входять чи виходять з належної відповідачу квартири, а всіх без винятку осіб, які входять чи виходять з під`їзду будинку, проходять піднімаючись у свої квартири в тому числі саме позивачів ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та членів їхньої сім`ї, серед яких є малолітні діти. Внаслідок встановлення системи зовнішнього відеонагляду відповідач ОСОБА_3 отримав можливість знімати та накопичувати відзняту інформацію про обставини особистого життя позивачів та членів їхньої сім`ї, а саме, малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають разом з позивачами в даній квартирі, без згоди позивачів на це, чим порушив їхнє право на особисте життя та його таємницю надане законом. Також позивачі мають підстави вважати, що відповідач ОСОБА_3 за допомогою встановленої ним системи зовнішнього відео нагляду, камери здійснює збирання конфіденційної інформації про них ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та членів їхньої сім`ї, а саме дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 чим порушує вимоги ч.2 ст.32 Конституції України. А саме, 08.05.2023 року за допомогою своєї відеокамери встановленої в під`їзді будинку над дверима квартири АДРЕСА_2 відповідач ОСОБА_3 здійснив запис після чого виготовив DVD-R диск з відеозаписом та надав працівникам поліції подавши заяву на ОСОБА_1 та сина ОСОБА_5 про вчинення хуліганських дій та ухилення батьками від виконання своїх батьківських обов`язків відносно малолітньої дитини. Ними як позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_1 були спроби звернення до відповідача з проханням припинити відеофіксацію їхнього особистого життя, але останній на це жодним чином не зреагував. Крім цього, ОСОБА_1 було подано заяву до Виконавчого комітету Зеленодольської міської ради щодо протиправних дії відповідача ОСОБА_3 , на що отримала відповідь від 02.06.2023 року, з метою об`єктивного вирішення порушеного питання рекомендовано звернутися до суду. Наведене стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Яковченко В.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити, з викладених в позовній заяві підстав.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивачів заперечував, згідно наданого відзиву на позов. Так, вказує на те, що твердження позивачів не відповідають дійсності. Зокрема, встановлення відеоспостереження ним було погоджено з власниками та мешканцями квартир під`їзду. Так, мешканці квартир підписали заяву-згоду на встановлення відеоспостереження. Крім того, стверджує, що дану відеокамеру він встановив за власний кошт, над дверима власної квартири з метою забезпечення безпеки та захисту виключно свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб, а саме позивачів по справі, так як неодноразово ОСОБА_1 , через її особисту неприязнь до відповідача та його родини, було нанесено шкоду майну, про що він повідомляв в правоохоронні органи, а дані правопорушення були зафіксовані та занесені до ЄРДР. Встановлення відеокамери над дверима квартири відповідача не порушує права сусідів по під`їзду, в приватне життя мешканців він не втручається, оскільки приватне життя відбувається в їх квартирах, а не в під`їзді будинку. Між тим, чинним законодавством не передбачено отримання дозволів на встановлення відеокамер спостереження в житловому будинку від відповідних органів. Відеокамери за своїми технічними характеристиками призначенні для спостереження в реальному часі, а архівування та збереження відеоінформації не здійснюється, оскільки система відеонагляду технічно не передбачає такої функції. Твердження позивачів, що відповідач здійснює збирання конфіденційної інформації про них та членів їх сім`ї є лише їх припущенням і не відповідають дійсності. Відповідно до статті II Закону України «Про інформацію», до конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження, що ніяк не відображено на зйомці відеокамери, яку встановив відповідач. Відеокамера, яку встановив відповідач, знімає виключно його вхідні двері квартири. Налаштування відеокамери встановлені лише на зону пересування по периметру вхідних дверей в його квартиру. Огляд камери не поширюється на вхід в під`їзд та сходи. Чинне законодавство України не забороняє захищати власність та особисту безпеку за допомогою власних технічних засобів. Встановлення відеокамер не заборонено законом та не суперечить моральним засадам суспільства, тим більш, якщо такі заходи були вжиті з метою захисту та безпеки, а також направлені на забезпечення прав людини. Вказує, що позивачі не навели норму закону, яка забороняє встановлювати відеокамери в під`їзді чи зобов`язує отримувати від інших мешканців будинку дозвіл на їх встановлення. Крім того, позивачами не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що встановленням камери спостереження здійснюється втручання в їхнє особисте життя та особисте життя членів їх сім`ї, в тому числі і належних доказів на підтвердження того, що встановлена відеокамера має технічну можливість здійснювати саме запис (фіксацію подій на відеоплівку чи на носій в електронному вигляді). З огляду на вищезазначене, вважає, що встановлення системи відеоспостереження над дверима квартири відповідача жодним чином не порушило законних прав позивачів та інших мешканців будинку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Зі змісту ст.3 ЦК України вбачається, що загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу, справедливість, добросовісність та розумність.

Право на судовий захист передбачається ст.55 Конституції України.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦПК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено судом, позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 є подружжям та мешкають зі своїми дітьми в АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 265303953 від 10.07.2021 року вказано, власник об`єкта квартири, форма власності приватна 1/1 ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_3 є власником кв. АДРЕСА_3 та проживає у вказаній квартирі разом зі своєю сім`єю.

Тобто, позивачі проживають поверхом вище за відповідача.

Також встановлено, що між позивачами та відповідачем тривалий час існують неприязні відносини, виникали конфлікти.

Наведе підтверджується показаннями сторін, а також долученими до матеріалів справи фотознімками.

З метою забезпечення безпеки, а також захисту свого майна, відповідачем було встановлено відеокамеру над дверима власної квартири.

Оцінюючи фотознімки, надані відповідачем по справі, суд зазначає, що по знімках, на яких зображено вхідні двері відповідача та частина сходової клітки, не проглядаються вхідні двері інших мешканців будинку, а також вхідні двері в під`їзд.

Крім того, з пояснень відповідача встановлено, що встановлена ним відеокамера не здійснює збереження інформації, яка є результатом зйомки, дана інформація на камеру та інші носії не записується і не зберігається, оскільки система відеонагляду технічно не передбачає такої функції.

Суд не приймає до уваги доводи позивачки, що встановлена відповідачем відеокамера здійснює функцію по запису інформації, підключена до будь-якого інформаційного носія, яка має функцію накопичення та збереження інформації з подальшим її відтворенням, оскільки суду не надано належних доказів на підтвердження цього.

Щодо незаконного, а саме без отримання відповідного дозволу від компетентного органу на встановлення камери відеоспостереження біля вхідних дверей квартири відповідача, то суд вважає, що дане твердження позивачки є помилковим, оскільки на час розгляду справи в суді чинним законодавством не передбачено жодного порядку щодо встановлення камер відеоспостереження у під`їздах, як і не передбачено видачу дозволів на їх встановлення та необхідність для цього згоди сусідів. Тобто, встановлення камер відеоспостереження є правом власника об`єкта приватної власності, в даному випадку квартири. Крім того, як вбачається із матеріалів справи мешканці інших квартир підписали заяву-згоду на встановлення відеоспостереження.

Відповідно до ст.32 Конституції України,ст.301 Цивільного кодексу України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом ст.307 Цивільного кодексу України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом. Згода особи на знімання її на фото-,кіно-,теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 307 Цивільного кодексу України поширюється на всі суспільні відносини, в тому числі і на правовідносини, що стосуються використання житла приватними власниками.

Під поняття «фото-, кіно-, теле- чи відеозйомка» підпадає процес фіксації фактів на відповідний фото-, кіно-, теле- чи відео носій.

Згідно статті 1 Закону України «Про інформацію» інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.

З урахуванням цього, власник не має права знімати своїх сусідів на фото-, кіно- чи відеоплівки без їх згоди. Але використовувати технічні засоби, в тому числі й телекамери (відео реєстратор) для контролю та спостереження, що встановлюється з метою охорони будинку (квартири) біля входу до них має право, без фіксації на фото-, кіно-, теле- відео плівку (тобто без зберігання інформації для її використання).

Згідно з ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Стаття 31 Закону України «Про інформацію» надає громадянам право знати у період збирання інформації, які відомості про них і з якою метою збираються, як, ким і з якою метою вони використовуються. Дії, пов`язані з незаконним збиранням, використанням, зберіганням чи поширенням конфіденційної інформації можуть бути оскаржені до суду.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Між тим позивачами, всупереч вказаних вимог, не надано суду жодних доказів, які б свідчили про те, що встановленням камер спостереження здійснюється втручання в їхнє особисте життя та особисте життя членів їхньої сім`ї, в тому числі і належних доказів на підтвердження того, що встановлена відповідачем відеокамера має технічну можливість здійснювати саме запис (фіксацію подій на відеоплівку чи на носій в електронному вигляді).

Таким чином, аналізом наявних в матеріалах справи доказів суд дійшов висновку, що відеонагляд встановлено відповідачем виключно з метою створення безпечних умов проживання і цим права сусідів по будинку не порушуються, в приватне життя громадян він не втручається, оскільки приватне життя відбувається в їх квартирах, а не в під`їзді будинку.

За таких обставин, встановлення та експлуатація відповідачем камери відеоспостереження не порушує законних прав та свобод позивачів, тому позовні вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення, є необґрунтованими та безпідставними.

З урахуванням викладеного, оцінивши та дослідивши в сукупності всі зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Судові витрати на підставіст.141 ЦПК України необхідно залишити за позивачами.

На підставі ст.ст. 12,81,141,264-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Зеленодольської міської ради «про відновлення становища, яке існувало до порушення» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 17.01.2024р.

Суддя Орджонікідзевського міського суду В. І. Томаш