КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №757/6451/23-ц Головуючий у 1 інстанції: Головко Ю.Г.
Провадження №22-ц/824/7971/2024 Суддя-доповідач: Сушко Л.П.
11 квітня 2024 року м. Київ
Судді цивільної палати Київського апеляційного суду Гаращенка Д.Р. по постанові Київського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року у справі №757/6451/23-ц, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
У лютому 2023 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.09.2021 року у розмірі 118 663,34 грн та судові витрати.
Заочним рішенням Печерського районного суду м. Києва від 05 липня 2023 року позов задоволено частково.
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «ПриватБанк» 31 січня 2021 року подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом у розмірі 19 458,71 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі, в іншій частині судове рішення залишити без змін.
В обґрунтування апеляційних вимог зазначило, що суд першої інстанції не дослідив залежним чином матеріали справи та не звернув увагу на те, що у заяві від 02.09.2021 року про приєднання до Умов та Правил надання послуг сторонами погоджено процентну ставку за кредитним договором на суму залишку заборгованості за кредитом, процентну ставку, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, а також розмір щомісячних платежів, строк і порядок їх внесення.
Вказувало, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, а тому підстави для відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом відсутні.
Зазначило, що відповідач не звертався до банку задля розірвання договору, а навпаки погодився з його умовами та прийняв їх до виконання, адже протягом тривалого часу користувався кредитною карткою та частково погашав заборгованість.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2024 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 05 липня 2023 року у частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення заборгованості за простроченими процентами за користування кредитом та судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову в цій частині. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 19 458 грн 71 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір у розмірі 3344 грн 20 коп.
Колегія суддів прийняла до уваги доводи апеляційної скарги про те, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 02 вересня 2021 року наявний підпис відповідача ОСОБА_1 , і в ній встановлені умови кредитування. За даними позивача, відповідач отримав дві карти «Master Card Platinum,» та картку «Card World Elite», а тому кредитний договір було укладено між сторонами на умовах, зазначених у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 02 вересня 2021 року.
Суд першої інстанції під час оцінки письмових доказів не взяв до уваги відомості, зазначені в заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку процентів з огляду на начебто їх не погодження сторонами договору.
Висновок суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів укладення між сторонами кредитного договору, суд апеляційної інстанції вважав помилковими, оскільки відповідач був повідомлений та знав про умови кредитування, зокрема, про типи кредитної лінії та відсоткові ставки, умови чого зазначені в Заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг, яка містить особистий підпис ОСОБА_2 .
Колегія суддів вважала безпідставними висновки суду першої інстанції та посилання суду на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, оскільки анкета боржника підписана у 2021 році, отже боржник мав можливість користуватись банківською карткою та ознайомитись із усіма правилами надання банківських послуг. Разом з цим, відповідач користувався коштами, частково погашав заборгованість, тобто погоджувалась із умовами договору, в тому числі і нарахованими відсотками.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України судове рішення ухвалюється простою більшістю голосів суддів, що входять до складу суду.
Якщо рішення ухвалюється в нарадчій кімнаті, відповідні питання вирішуються за результатами наради суддів шляхом голосування, від якого не має права утримуватися ніхто з суддів. Головуючий голосує останнім. У разі ухвалення судового рішення в нарадчій кімнаті його підписують усі судді.
Кожен суддя з колегії суддів має право викласти письмово окрему думку, яка не оголошується в судовому засіданні, а приєднується до матеріалів провадження і є відкритою для ознайомлення.
Матеріалами справи встановлено, що 02.09.2021 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк».
Вважаю обґрунтованим висновок суду першої інстанції, та помилковим висновок колегії суддів з наступних підстав.
На підтвердження умов кредитування АТ КБ «ПриватБанк» надало суду копію копію заяви № б/н ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02.09.2021 року, копію паспорту споживчого кредиту, витяг з «Тарифів Банку», витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» у редакції, що діяла на момент підписання заяви, копію наказу банку щодо затвердження «Умов та правил надання банківських послуг» у редакції, яка діяла на момент підписання заяви, розрахунок заборгованості, виписку з рахунку на ім`я ОСОБА_1 , довідку про видані кредитні картки та копію паспорта відповідача.
Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг «ПриватБанку», а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.
В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.
Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
В свою чергу, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Розрахунок заборгованості, виписка з рахунку та надані суду довідки про видані кредитні картки також не є документами, які можуть посвідчувати погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.
До позову АТ КБ «ПриватБанк» додало паспорт споживчого кредиту, в якому визначено умови кредитування. Проте у вказаному паспорті споживчого кредиту визначено умови кредитування для декількох кредитних продуктів - за програмами Картка Універсальна, Картка Універсальна Gold, Картка Platinum, Картка MC WorldBlackEdition, Картка Visa Signature, Картка MC WorldElite та Картка Visa Infinite.
Крім того, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20, викладено правову позицію, згідно з якою, ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.
Також, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що АТ КБ «Приватбанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З огляду на вищевикладене, правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками не має.
Зважаючи на те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.
Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Вважаю, що при ухваленні колегією суддів постанови про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позову про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками є помилковим, та таким, що не відповідає висновкам Верховного Суду.
Суддя цивільної палати
Київського апеляційного суду Д.Р. Гаращенко