У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

12 січня 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Шепетко І.О., ознайомившись з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

в с т а н о в и в:

Представник позивача адвокат Шевченко Вікторія Сергіївна, що діє в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із вищезазначеною позовною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житлом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі суд, зокрема, перевіряє позовну заяву на предмет дотримання вимог, встановлених ЦПК України.

Так, представник позивача при подачі позову визначив такі позовні вимоги:

«1. Прийняти позовну заяву позивача ОСОБА_1 .

2. Визнати: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування житловим будинко АДРЕСА_1 .».

Отже зі змісту позовних вимог не можливо встановити за якою саме адресою позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житлом, позовні вимоги не конкретизовані.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

01.12.2021 набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», яким виключено ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та здійснюється регулювання відносини у сфері надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб в Україні, встановлює порядок надання таких послуг та порядок внесення, обробки, обміну відповідними відомостями в електронних реєстрах, базах даних для надання таких послуг.

За змістом п. 11 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» реєстраційна дія це внесення органом реєстрації до реєстру територіальної громади відомостей про зареєстроване місце проживання (перебування), зняте з реєстрації місце проживання, задеклароване місце проживання/виключення з реєстру територіальної громади інформації про задеклароване місце проживання, скасування реєстрації місця проживання/зняття з реєстрації місця проживання (перебування)/задекларованого місця проживання/зміненого місця проживання (перебування) з подальшою передачею таких відомостей до відомчої інформаційної системи. Реєстраційна дія є завершеною після отримання органом реєстрації підтвердження про внесення відповідної інформації до відомчої інформаційної системи.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності. У разі подання власником житла заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або інших законних представників дитини чи одного з них така дитина підлягає зняттю із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) разом із її батьками або іншими законними представниками чи одним із них.

Таким чином, позивач, набувши право власності на будинок, вправі відповідно п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» подати до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем зареєстрованого місця проживання відповідача відповідну заяву у паперовій формі, внаслідок чого буде здійснено зняття відповідачів з зареєстрованого місця проживання.

Отже, позивач при зверненні до суду з цим позовом повинен був надати докази, які підтверджували б факт звернення до органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг, в результаті якого позивачу було відмовлено у знятті відповідача з зареєстрованого місця проживання.

Також, суд ознайомившись з позовною заявою, встановив, що така не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, а саме: до позовної заяви позивачем не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підтвердження сплати судового збору позивачем до даної позовної заяви було додано квитанцію № від 20.12.2023, згідно якої позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Як випливає з позовної заяви, позивачем заявлено одну позовну вимогу немайнового характеру про визнання такими, що втратили право користування житлом до 4 (чотирьох) відповідачів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу підлягає сплаті судовий збір 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з положеннями статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» з 1 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2684 грн.

Виходячи з наведеного, враховуючи заявлені позивачем вимоги, судовий збір, який підлягає сплаті за подачу вказаного позову до суду становить 4 294,40 грн.

Таким чином, судом встановлено, що позивачем сплачено судовий збір не у повному обсязі. З огляду на що, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 3 220,80 грн. (4294,40- 1073,60 = 3220,80 грн.).

Інформація про платіжні реквізити щодо сплати судового збору відображена, зокрема, на офіційному веб-порталі Судової влади України на сторінці Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області за посиланням https://ug.zk.court.gov.ua/sud0712/gromadyanam/zbr/.

Окрім того, статтями 175, 177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно зі ч.6 ст.14 ЦПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Як вбачається з даної позовної заяви, її підписано та подано до суду адвокатом Шевченко Вікторією Сергіївною, яка представляє інтереси позивача. При цьому в позовній заяві відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету в адвоката та не зазначений її код РНОКПП.

Відповідно до абз.2 ч. 1 ст.185ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст.14цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

У ч. 2 ст.185 ЦПК України визначено, що якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до ст. 14 цього Кодексу.

Підсумовуючи зазначене вище, представнику позивача - адвокату Шевченко В.С. у випадку відсутності реєстрації електронного кабінету необхідно зареєструвати такий кабінет та надати суду відповідні відомості, про що зазначити у позовній заяві.

Також суд зазначає, що відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує. Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви позивачем додано документи на підтвердження обставин, зазначених у позові. Зокрема, додано копії карток платників податків відповідачів, однак копії зазначених додатків виготовлені неякісно, що унеможливлює прочитання їх змісту.

Незасвідчені належним чином копії документів та неякісні копії документів не можуть бути визнані належними, допустимими та достовірними доказами у справі відповідно до ст.ст. 76-80 ЦПК України.

Фотокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено. Отже позивач повинен надати суду додатки до позову належної якості або зазначити про причини неможливості здійснити такі дії.

Окрім цього, до поданого до суду позову долучені три примірника даного позову з додатками для учасників справи, проте слід зазначити, що додатки, які містяться у вказаних трьох примірниках для учасників справи не є засвідчені належним чином. Порядок засвідчення копій документів передбачений п. 5.26 ДСТУ 4163:2020 Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів від 01.07.2020 № 144 (чинний від 01 вересня 2021 року). Оскільки під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.

Крім того, ч. 1 ст. 177 ЦПК України встановлено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Вивчивши позовну заяву, суд встановив, що позивачем надано тільки три примірники позовної заяви з додатками для відповідачів, в той час як позовні вимоги заявлені до 4 відповідачів.

Таким чином, з урахуванням вищезазначеного, позивачу необхідно привести позовну заяву у відповідність до вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України (з урахуванням наведених судом недоліків).

Згідно з ч. 1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене, суд вважає, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. ст.175,177,185 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені недоліки у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити, що інакше позовна заява буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Шепетко