Справа № 487/5910/23
Провадження № 2/487/495/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

28.03.2024 м. Миколаїв

Заводський районний суду міста Миколаєва у складі: головуючого судді Бобрової І.В., за участю секретаря судового засідання Мосензової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу № 487/5910/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевської Тетяни Борисівни, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною нотаріальної дії приватного нотаріуса та скасування свідоцтва про посвідчення права власності

ВСТАНОВИВ:

04.09.2023 позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить визнати протиправною нотаріальну дію приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевської Т.Б. щодо посвідчення права власності ОСОБА_2 на житло за адресою: АДРЕСА_1 у відсутності рішення суду про примусове позбавлення її цього житла; скасувати свідоцтво про посвідчення права власності ОСОБА_2 на житло за адресою: АДРЕСА_1 , видане приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевської Т.Б. 15 квітня 2021.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що Заводський районний суд м. Миколаєва своїм рішенням від 24.04.2013 частково задовольнив позов ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 602684,74 грн. У подальшому вказана заборгованість була стягнута із ОСОБА_1 в порядку виконання рішення суду шляхом звернення стягнення на її майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_2 , який було придбано ОСОБА_2 з прилюдних торгів (аукціону). Після чого приватним нотаріусом Свіржевською Т.Б. було видано ОСОБА_2 свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, яким вона посвідчила, що останньому належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_2 . Таким чином позивачка вважає, що приватний нотаріус незаконно вчинила нотаріальну дію, умисно порушила її права, тому вона звернулася до суду із вказаним позовом за захистом своїх прав.

Суд своєю ухвалою від 07.09.2023 залишив вказаний вище позов без руху у зв`язку із вказаними в ньому недоліками.

19.10.2023 від позивачки на виконання ухвали суду про залишення позову без руху надійшла заява про усунення недоліків.

Суд ухвалою від 24.10.2023 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Суд ухвалою від 16.01.2024 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила відзив на позовну заяву не надала.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив.

Судом було ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі ст. 280 ЦПК України.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що Заводський районний суд м. Миколаєва своїм рішенням від 24.04.2013, яке залишено без змін Апеляційним судом Миколаївської області в ухвалі від 04.07.2013, стягнув з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором у розмірі 602 684,74 грн.

Крім того із загальнодоступної інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 13.09.2022 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного державного виконавця Заводського ВДВС у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Опята Ю.Ю. про визнання протиправними дії державного виконавця ОСОБА_3 щодо реалізації житла за адресою: АДРЕСА_1 у відсутності рішення суду відповідно до ст. 47 ч.3 Конституції України про примусове позбавлення позивача житла, скасування рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житло, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та відновлення становища позивача, яке існувало до порушення її права, шляхом поновлення права власності на житло адресою: АДРЕСА_1 , відмовлено.

Крім того, зазначениим рішенням суду встановлено такі обставини, а саме: 30.09.2013 Заводський районний суд м. Миколаєва видав виконавчий лист з примусового виконання рішення суду від 24.04.2013, на підставі якого державний виконавець Заводського ВДВС у м. Миколаєві 25.10.2013 відкрив виконавче провадження № 40361263. У Заводському ВДВС у м. Миколаєві перебувало зведене виконавче провадження № 61857777 з примусового виконання виконавчого листа № 1412/9569/12, виданого 30.09.2013 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ПУМБ» 605 903,74 грн. У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 рішення суду про стягнення заборгованості 16.10.2020 державний виконавець провів опис майна боржника - житлового будинку АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» та виніс постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Опис та арешт майна проводився головним державний виконавець Заводського ВДВС у м. Миколаєві Опята Ю.Ю. за участю боржника ОСОБА_1 , представника ПАТ «ПУМБ» Сілютіна А.Г., представника Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області Жосан В.О. При проведенні цих виконавчих дій від боржника зауважень, заяв, скарг, пропозицій не надходило, про що зазначено в постанові державного виконавця. 16.11.2020 та 01.03.2021 Заводським ВДВС у м. Миколаєві до Державного підприємства «Сетам» було направлено заявки на реалізацію арештованого майна. 11.03.2021 відбулися електронні торги з реалізації житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , переможцем у яких став ОСОБА_2 . Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевською Т.В. видано свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів № 134 від 15.04.2021 та зареєстровано право власності на вказану вище квартиру за ОСОБА_2 .

Із тексту позовної заяви вбачається, що позивачка, як на підставу своїх вимог посилається на те, що відповідачка неправомірно видала свідоцтво про придбання майна ОСОБА_2 з прилюдних торгів та в порушення норм діючих законів зареєструвала за ним право власності на буд. АДРЕСА_2 .

Так одним із способів набуття права власності на нерухомість у межах процедури виконавчого провадження є її придбання на прилюдних торгах.

У пункті 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» (далі Закон) визначено, що одним із заходів примусового виконання рішення є, у тому числі, звернення стягнення на майно боржника.

Виявлення майна та звернення стягнення на майно боржника здійснюються у порядку, встановленому розділом VII Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

Частиною 1 ст. 61 Закону встановлено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом проведення електронних аукціонів або за фіксованою ціною.

Пунктом 27 розділу 8 Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 передбачено, що реалізація майна, на яке звернено стягнення (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та цінних паперів), здійснюється в порядку, встановленому Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 8 розділу 10 Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5 у випадку придбання нерухомого майна документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, є свідоцтво про придбання нерухомого майна з електронного аукціону, яке видається нотаріусом на підставі акта про проведений електронний аукціон.

У главі 12 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 встановлено, що придбання арештованого або заставленого нерухомого майна з прилюдних торгів (аукціонів) оформлюється нотаріусом за місцезнаходженням такого майна шляхом видачі набувачу відповідного свідоцтва.

Свідоцтво про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів видається нотаріусом на підставі акта про проведені публічні торги, складеного державним виконавцем та затвердженого начальником відповідного відділу державної виконавчої служби або приватним виконавцем.

Пунктом 4 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів

Отже, враховуючи наведене вище, суд доходить до переконання, що приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевською Т.Б. правомірно було видано свідоцтво про право власності ОСОБА_2 на будинок АДРЕСА_2 з дотриманням норм чинного законодавства порядку вчинення нотаріальних дій.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Так будь-яких даних щодо визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації арештованого майна спірного будинку суду позивачкою надано не було, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи.

У зв`язку з чим, враховуючи недоведеність позивачкою зазначених обставин у справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволені позовних вимог, зважаючи на їх безпідставність.

Керуючись статтями 5, 10, 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевської Тетяни Борисівни, третя особа ОСОБА_2 про визнання протиправною нотаріальної дії приватного нотаріуса та скасування свідоцтва про посвідчення права власності.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви на його перегляд якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили якщо протягом строків встановлених цим кодексом не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Свіржевська Тетяна Борисівна, місце знаходження: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 .

Повне судове рішення складено 01.04.2024.

Суддя І. В. Боброва