Справа №345/4970/23
Провадження № 2/345/289/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.03.2024 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючої судді Кардаш О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» Горшкодер В.О. звернувся до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 03 травня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (https://creditkasacom.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як одне ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії № 1199-7131. На підставі укладеного договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 12 000,00 грн. Позивач зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надав можливість відповідачу розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за договором від 03 травня 2023 року не виконує. У зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань станом на 08 серпня 2023 року утворилася заборгованість у загальному розмірі 45720,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 12000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 33720,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача, а також понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору у розмірі 2147,20 грн.

Заочним рішенням Калуського міськрайонного суду від 05.12.2023 року позовні вимоги задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість станом на 08 серпня 2023 року за кредитним договором № 1199-7131 від 03 травня 2023 року у загальному розмірі 45 720,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 12 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 33 720,00 грн, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2 147,20 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.01.2024 року заочне рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2023 року по даній справі скасувано та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без виклику сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову.

На адресу суду через систему електронний суд 29.01.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Войтович Л.В. надійшла заява заперечення на позовну заяву про стягнення заборгованості у відповідності до якої просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача, стягнути з позивача 10000 грн. витрат на правничу допомогу. Своє заперечення обґрунтовує наявністю кабальними умови Кредитного договору з нарахування непомірно великих відсотків, недійсністю Кредитного договору у зв`язку з нечесною підприємницькою практикою, а саме кредитний договір, правила відкриття кредитної лінії та паспорт споживчого кредиту є незрозумілими для відповідача, який є пересічним споживачем через дрібний шрифт таких документів, також зазначає відсутність підстав щодо виникнення у відповідача обов`язків споживача та неналежності та недопустимості доказів, які додані до позову.

31.01.2024 року на адресу суду через електронний суд надійшла відповідь на відзив від представника позивача Шевченко В.О. згідно якого просить позовні вимоги задовольнити, врахувати їхні письмові пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень. Зокрема зазначає, що згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що Товариством не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В свою чергу, згідно наданого розрахунку заборгованості, Товариство здійснює лише нарахування по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.6 та 10.1 Договору) в строк договору (згідно п. 4.8 Договору), що погоджений між сторонами. Тобто, з наведеного вбачається, що Відповідачем помилково ототожнено, що проценти за користування кредитом (правове регулювання яких передбачене відповідно ст. ст.ст.1048,1056-1 ЦК України), згідно п. 4.6 та 10.1 Договору, що нараховуються протягом строку договору (п. 4.8 Договору) є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором. Зазначають також про складність алгоритму (формули) з метою визначення реальної річної процентної ставки, яка залежить від багатьох чинників (складових) та має своє нормативно-правове регулювання, а відтак її розрахунок ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» здійснює належним чином, що виключає будь-які неправомірні дії зі сторони Позивача.

Твердження Відповідача, що відповідно до п. 4.9. Кредитного договору реальна річна процентна ставка на дату укладення цього договору складає 626 475 % (шістсот двадцять шість тисяч чотириста сімдесят п`ять цiлих, нуль сотих відсотків), що є просто кабальною умовою Договору не відповідає дійсності та є помилковим зі сторони Відповідача, оскільки п. 4.9 Договору не є компенсацією та/або пенею та в свою чергу даний пункт договору (реальна річна процентна ставка) визначена (розрахована) відповідно до Постанови Правління НАЦІОНАЛЬНОГО БАНКУ УКРАЇНИ № 16 від 11.02.2021р. «Про затвердження Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит», тобто її розрахунок здійснений прямо передбачений законом, що виключає будь-які порушення зі сторони ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС».

Щодо ознайомлення з усіма умовами договору № 1199-7131 від 03.05.2023 року та його укладення, вказують, що на виконання зазначених вимог, Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А1838, для підписання Кредитного договору № 1199-7131 від 03.05.2023 року, що і підтверджує його ознайомлення з Правилами та Паспортом споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Твердження представника Відповідача, що договором передбачено нарахування неправомірно великої суми за договором відповідно п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів» не відповідає дійсності та є помилковим зі сторони Відповідача та його представника, оскільки, проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст. 1048, 1054, 10561 ЦК України та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розумінні п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Щодо твердження Відповідача стосовно ненадання позивачем до суду первинних бухгалтерських документів, то представик позивача зазначає, що оскільки ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, то відповідно надати будь-які первинні бухгалтерські документи з рахунку Відповідача є неможливим. Так, позивач (через партнера АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з яким укладено договір № 4010 від 02.12.2019 р. про надання послуг в системі LiqPayвід від 02 грудня 2019 року) видав Відповідачу кредитні кошти у розмірі 4 500, 00 грн. на картковий рахунок вказаний Відповідачем в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про перерахування коштів від ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LiqPay на підставі договору № 4010 від 02.12.2019 р. на карту отримувача (Відповідача), чим виконав свої зобов`язання за Договором своєчасно та в повному обсязі.

Також, звертають увагу на те, що кредитні кошти Відповідачу перераховувалися у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, яку він самостійно вносив до інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитора.

Окрім цього, звертають увагу на той факт, що Відповідач в загальній кількості 2 рази оформлював кредитні відносини з Позивачем і попередні кредитні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність Відповідача з процедурою оформлення та виконання Кредитного договору.

На адресу суду 06.02.2024 року через систему електронний суд представником відповідача адвокатом Войтович Л.В. надано письмові пояснення де повторно описано заперечення щодо кабальних умов нарахування відсотків під час дії військового стану, нечесну підприємницьку практику , яка полягає у відсутності умов для ознайомлення відповідача з кредитним договором через дрібний шрифт кредитного договору, Правил відкриття кредитної лінії та Паспорту споживчого кредиту. Також висловлює заперечення щодо не доведенням позивачем факту укладення Кредитного договору, так як останнім не надано та не підтвердження факту укладення кредитного договору. Зазначає, що наявна в матеріалах справи копія договору не може вважатися електронним документом, так як не відповідає ст.. 5,7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»; не додано договору №4010 від 02.12.2019 року про надання послуг в системі LiqPay. Окрім того, позивачем не долучено до матеріалів справи та сам позов не містить розрахунку заборгованості за кредитним договором. Факт існування заборгованості Позивача перед Відповідачем жодним чином не підтверджений. Позивач не надав до позовноії заяви документальне обгрунтування кредитної заборгованості, зокрема виписку по особовому рахунку позичальника та детальний розрахунок, на підставі яких можливо було самостійно здійснити перерахунок кредитної заборгованості. Позивач не надав первинних бухгалтерських документів стосовно видачі кредиту в сумі 12 000 грн., його погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше). Позивач не надав доказів того, що на момент подання Позову у нього існувало право вимоги до Відповідачки саме в тому обсязі та на таких умовах, які зазначені в позовній заяві.

Так, в додатках до Позовної заяви відсутні належні, достатні та допустимі докази на підтвердження факту отримання Відповідачем від Позивача кредитних коштів у розмірі 12 000 грн.

Відповідач критично ставиться до Довідки, виданої ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування суми кредиту N 1199-7131 від 03.05.2023 р., так як відсутні дані, які могли б підтвердити що карта НОМЕР_1 належить Відповідачу, та відсутній сам договір на переказ коштів. Крім того, виписки по даному картковому рахунку на ім`я Відповідача як первинного бухгалтерського документу не надано. Звертаючись до суду, Позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обгрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

Таким чином, Відповідач не визнає позовні вимоги у зв`язку із недоведеністю наявності заборгованості наданими до Позову додатками.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав.

03 травня 2023 року ОСОБА_1 , Позичальник, уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», Кредитодавцем, договір про відкриття кредитної лінії №1199-7131, відповідно до умов якого Кредитодавець відкрив кредитну лінію для Позичальника шляхом надання Позичальнику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані Кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (а.с.9-15).

Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів) затверджено наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 69-П від 23 листопада 2022 року (а.с.15-16).

Листом Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» повідомило відповідача про те, що було перераховано кошти від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» через систему платежів LIQPAY (а.с.17,18-20).

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зареєстровано як фінансову установу розпорядженням комісії від 01 серпня 2023 року № 2565 (а.с.26).

Видача відповідачу ОСОБА_1 коштів за договором про відкриття кредитної лінії № 1199-7131 від 03 травня 2023 року здійснювалася за допомогою системи LIQPAY (а.с.18-20).

Згідно розрахунку заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії №1199-7131 від 03 травня 2023 року, станом на 08 серпня 2023 року становить у загальному розмірі 45720,00 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 12000,00 грн, простроченої заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 33720,00 грн (а.с.22).

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої другої статті 207 Цивільного кодексу України,правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Згідно частини першої-другої статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положенняпараграфа 1цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено, що договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до положень статей 5,15 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту.

Зі змісту статей11,12 Закону України «Про електронну комерцію»,електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено.

Відповідно до частини третьої статті 11Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11Закону України «Про електронну комерцію», у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону,вважається таким,що за правовими наслідками прирівнюється до договору,укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12цього Закону,є оригіналом такого документа(частина дванадцята статті11Закону України «Про електронну комерцію»).

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України"Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;

електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом встановлено, що між позивачем Товариством з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 правовідносини виникли внаслідок укладеного 03 травня 2023 договору про відкриття кредитної лінії № 1199-7131, з запропонованими умовами якого ОСОБА_1 ознайомився та погодився.

Частиною першою статті 1049 Цивільного кодексу України зобов`язано позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як підтверджується матеріалами справи, позивач у повному обсязі виконав зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором.

Відповідно до частини першої статті 629 Цивільного кодексу України,договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Загальні умови виконання зобов`язань визначено статтею 526 Цивільного кодексу України.

Так, у частині першій статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України,якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України,у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частини перша-друга статті 612 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом,відповідач неналежно виконувала взяті на себе зобов`язання за договором про відкриття кредитної лінії № 1199-7131 від 03 травня 2023 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком заборгованості за договором.

Відповідно до частини першої-другої статті 614 Цивільного кодексу України,особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Як передбачено у частині першій статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідачем у даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов`язання, визначеного договором № 1199-7131 від 03 травня 2023 року.

Розрахунок заборгованості за договором відповідачем не спростований.

Враховуючи вищезазначене, судом встановлено, що між сторонами існували договірні відносини, що виникли внаслідок укладання договору № 1199-7131 від 03 травня 2023 року, через порушення умов договору з боку позичальника своєчасне погашення зобов`язання не відбулося, внаслідок чого виникла заборгованість за договором, яку відповідач у добровільному порядку не погасила, у загальному розмірі 45720,00 грн, що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 12000,00 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 33720,00 грн.

У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Належних та допустимих доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості відповідача за укладеним договором або ж спростовували доводи позивача в обґрунтування ним позовних вимог, відповідачем суду не подано.

Посилання представника відповідача у відзиві на нібито "кабальні" умови договору, суд до уваги не приймає з огляду на вільний вибір відповідачем контрагента в кредитних правовідносинах, його повною та всебічною обізнаністю із Умовами та Правилами надання кредитних послуг цією фінансовою установою, погодження сторонами усіх істотних умов договору, з якими відповідач погодився, згенерувавши свій електронний підпис і які його влаштовували повністю при підписанні договору, а також приймаючи до уваги наведені вище положення Цивільного Законодавства щодо обов`язковості та добросовісності виконання договірних зобов`язань сторонами договору.

Крім того, суд зважує, що за змістом договору, укладеного сторонами, виставлена фінансовою установою заборгованість за простроченими відсотками не є неустойкою. Так, Позивачем дотримано нових правил роботи банків та небанківських фінансових установ, зокрема тих, що надають послуги з кредитування, викладених у Законі України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", де зазначено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення». Ніяких штрафних санкцій Відповідачу за прострочення виконання грошового зобов`язання за договором не нараховувались. Тобто, нові правила не передбачають скасування відсотків за користування кредитними коштами згідно договору, а таке нарахування є правомірним з боку кредитора.

Так, згідно розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» вбачається, що позивачем не здійснювалося будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів». В свою чергу, згідно наданого розрахунку заборгованості, позивач здійснив лише нарахування по процентам за користування кредитом (згідно п. 4.6 та 10.1 Договору) в строк договору (згідно п. 4.8 Договору), що погоджений між сторонами.

Тобто, з наведеного вбачається, що Відповідачем помилково ототожнено, що проценти за користування кредитом (правове регулювання яких передбачене відповідно ст. ст.ст.1048,1056-1 ЦК України), згідно п. 4.6 та 10.1 Договору, що нараховуються протягом строку договору (п. 4.8

Договору) є неустойкою (пенею) у разі невиконання (порушення, прострочення) зобов`язань боржником за договором.

Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про те, що позивач по справі провадить нечесну підприємницьку діяльність, оскільки вводить в оману споживачів, оскільки, відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

А тому посилання представника відповідача на нечесну підприємницьку практику фінансової установи, застосування обману та несправедливих умов кредитування по відношенню до відповідача, не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Так, у відзиві представником відповідача зазначено, що фінансова установа застосовуючи нечесну підприємницьку практику, ввела його в оману щодо нарахування процентів. Проте, ним недоведено, що на момент укладення договору про надання кредиту позивач навмисно ввів відповідача в оману щодо обставин, які мають істотне значення.

Доводи про те, що фінансова установа порушила вимоги ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів", оскільки кредитний договір є несправедливим, був укладений в інтересах Банку, а не в інтересах позичальника, складений дрібним шрифтом та є незрозумілим для споживача не заслуговують на увагу, оскільки підписання відповідачем кредитного договору, свідчать про те, що кредитний договір укладений саме в інтересах ОСОБА_1 і відповідав його інтересам.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Так, на виконання зазначених вимог, ОСОБА_1 було надано одноразовий ідентифікатор НОМЕР_2 , для підписання Кредитного договору № 1199-7131 від 03.05.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та Паспортом споживчого кредиту Інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит.

Тобто, Позивачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 10561 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана (проінформована, доведена до відома) відповідачу, оскільки останнім не заперечувалось укладення договору на вищезазначених умовах.

Щодо твердження Відповідача стосовно ненадання позивачем до суду первинних бухгалтерських документів суд зазначає наступне. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію фінансової установи Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» зареєстровано як фінансову установу розпорядженням комісії від 01 серпня 2023 року № 2565, що свідчить про те ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» не є банківською установою в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність». Таким чином, Позивач не відкриває рахунки, а здійснює послуги з переказу коштів без відкриття рахунку.

Оскільки, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» є фінансовою установою, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, а саме надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, відповідно надати будь-які первинні бухгалтерські документи з рахунку Відповідача є неможливим.

Так, у листі АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с.18-20), зазначено, зокрема, стосовно кредитного договору № 1199-7131 від 03.05.2023 р.: ID транзакції 8, Канал LIQPAY, дата видачі 03.05.2023 на суму 12 000, 00 по номеру договору 1199-7131 на номер картки НОМЕР_1 .

З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що кредитні кошти Відповідачу перераховувалися у спосіб, обумовлений умовами кредитного договору на банківську картку, яку він самостійно вносив до інформаційно- телекомунікаційної системи Кредитора.

Щодо тверджень представника відповідача про неналежність довідки, відповідно до якої надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 08.08.2023 року, що вважається розрахунком заборгованості, то суд зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається наявність розрахунку заборгованості за кредитним договором, а саме, довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 08.08.2023, що і є розрахунком заборгованості (а.с.22).

Даним розрахунком підтверджується не сплата Відповідачем заборгованості по кредитному договору, оскільки жодного платежу на погашення кредиту ОСОБА_1 за весь час кредитування не було здійснено, що свідчить про свідоме порушення Відповідачем умов кредитного договору та не сплата кредитних коштів.

У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року в справі № 2-383/2010(провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що: «у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню». Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Отже, спростувати розрахунок боргу за кредитом можливо лише в призмі оцінки доводів сторони, яка заперечує такий розрахунок.

Також, за змістом постанови Верховного Суду від 16.09.2020 по справі №200/5647/18: Розрахунок заборгованості також є належним доказом, котрий підтверджує розмір заборгованості за кредитним договором, адже містить детальний розпис нарахованої заборгованості, дати здійснення платежів Боржником, кількість днів за які нарахована заборгованість, залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), дати нарахування складових загальної заборгованості за кредитом.

Відповідно до позиції Верховного Суду, котра міститься у постанові від 08 липня 2020 року по справі №464/4985/15-ц (провадження №61-43538св18) зазначається, що твердження заявника про те, що позивач не надав належних доказів на підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором є неспроможними, оскільки в матеріалах справи, серед інших письмових доказів, наявний розширений розрахунок заборгованості. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано.

У позиції Верховного Суду у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року по справі №753/16745/15-ц (провадження №61-40036св18) Верховним Судом було підтримано позицію суду апеляційної інстанції, про те що розрахунок заборгованості погоджується зі змістом договору та є належним доказом.

Так, судом встановлено , що відповідно до довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 08.08.2023, що є розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1199-7131 від 03.05.2023 р, відображено інформацію стосовно загальної кількості днів користування кредитом, кількості днів користування ставкою 2,5%, кількості днів користування ставкою 3,0%, основного боргу, залишку відсотків, залишку комісій, залишку штрафів. Також вищезазначений розрахунок містить таблицю з наступними графами: «№», «Дата», «Статус», «Ставка %», «Нараховано відсотків», «Нараховано штрафів», «Нараховано комісій», «Основний борг», «Залишок нарахованих, непогашених відсотків», «Сума платежу», «Коригування кредиту», що свідчить про те , що з наданого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що він відповідає вимогам Закону, є чітким, зрозумілим, узгоджується з умовами кредитного договору, з нього вбачається основний борг, нараховані відсотки, сума платежу та залишок нарахованих не погашених відсотків Відповідачем.

Виходячи із вищевикладеного, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, тому вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з платіжної інструкції від 20 вересня 2023 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2147,20 грн (а.с. 6).

Позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2147,20 грн.

Керуючись ст.10,95,141,247,258-259,263-265 ЦПК України, ст.509, 526,530,612,629,546,549,806 Цивільного кодексу України, суд,

УХВАЛИВ :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість станом на 08 серпня 2023 року за кредитним договором № 1199-7131 від 03 травня 2023 року у загальному розмірі 45 720,00 грн., що складається з простроченої заборгованості за кредитом у розмірі 12 000,00 грн. та простроченої заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 33 720,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір у розмірі 2147,20 грн (дві тисячі сто сорок сім гривень двадцять копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя: