Справа № 226/648/24

Справа № 226/648/24
Провадження № 2/226/207/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2024 року м.Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Щербаченко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (далі ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ») про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він перебував у трудових відносинах із ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» та 08.01.2020 був звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України. Оскільки при звільненні відповідач не здійснив з ним остаточного розрахунку, згідно із рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.01.2024 з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» було стягнуто на його користь заборгованість з заробітної плати в розмірі 40182 грн 61 коп. без утримання суми податків та інших обов`язкових платежів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.12.2023 по 26.01.2024 в розмірі 39337 грн 92 коп., а також витрати на правову допомогу у розмірі 7000 грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 422 грн 33 коп. Виплату цих сум було проведено в примусовому порядку виконавцем 11.03.2024. У зв`язку із порушенням термінів виплати заробітної плати позивач, посилаючись на Закон України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-Ш (далі Закон № 2050-Ш) та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159), просить суд стягнути з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» на свою користь компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 21859 грн 34 коп. за період з лютого 2020 року по лютий 2024 року відповідно до наведеного розрахунку, а також середній заробіток за весь період затримання розрахунку при звільненні в сумі 100000 грн 00 коп.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 до суду не з`явилися, про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином, наполягаючи на позові, письмово повідомили суд про розгляд справи в їх відсутність.

Представник відповідача ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» до суду не з`явився, про час і місце розгляду справи сповіщений належним чином, письмово повідомив суд про розгляд справи в його відсутність, спрямував до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що відповідач заявлені позовні вимоги не визнає у повному обсязі. Обгрунтовуючи свою позицію, вказав, що відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 26.01.2024 у справі № 226/2106/23 з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість з заробітної плати в розмірі 40182 грн 61 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.12.2023 по 26.01.2024 у розмірі 39337 грн 92 коп. Судове рішення виконане 11.03.2024. Після ухвалення цього рішення і звернення його до виконання відносини щодо виплати присудженої судом суми регулюються Законом України «Про виконавче провадження», а тому положення ст.117 КЗпП України застосовуватися не можуть. Позивачем не обгрунтовано період спірного стягнення у той час, як ним вже пред`являлися такі вимоги 28.11.2023. Відповідач вважає, що дії позивача направлені не на захист своїх порушених прав, а на безпідставне збагачення за рахунок підприємства. ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» є містоутворюючим та бюджетоутворюючим підприємством, тому повторне стягнення середнього заробітку стане тягарем для підприємства та буде неспівмірним з правами працюючого працівника, який отримує тільки заробітну плату.

Відповідно до Закону № 2050-ІІІ та Порядку № 159 основними умовами для виплати суми компенсації є: порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі заробітної плати) та виплата нарахованих доходів (при цьому виплата компенсації втрати частини доходів здійснюється в день виплати основної суми доходу). Виплата ж нарахованої, але не виплаченої заробітної плати позивачу не відбулася, оскільки для проведення розрахунку компенсації втрати частини доходів, зокрема період невиплати заробітної плати має бути чітко визначений. Крім того позивач просить суд стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітку за період з лютого 2020 року по лютий 2024 року, але заборгованість з виплати заробітної плати у відповідача перед позивачем виникла лише з листопада 2019 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою від 25.03.2024 № 211 та судовим рішенням по справі № 226/2106/23. Отже з позицією позивача неможливо погодитися, оскільки згідно із ст.1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу, а позивач був звільнений 08.01.2020. Також слід зазначити, що дію Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» зупинено з 01.01.2023 згідно із Законом України № 2710-ІХ від 03.11.2022. Тобто у 2023 році не проводиться нарахування сум індексації, які визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 (зі змінами), роз`яснення норм якого надає Мінсоцполітики. При цьому остаточна сума компенсації відповідно до приписів законодавства підлягає розрахунку на день виплати боргу та не залежить від дати ухвалення судового рішення. Виходячи із вищевикладеного, вбачається, що розмір компенсації втрати частини заробітку є значно завищеним, та алгоритм її розрахунку суперечить нормам чинного законодавства. Тому просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Згідно із ухвалою суду від 14.03.2024 у справі відкрито спрощене позовне провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05.11.2018 по 08.01.2020 знаходився у трудових відносинах з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», працюючи гірником підземним очисного забою з повним підземним робочим днем у шахті. Відповідно до наказу № 7-к від 08.02.3030 був звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується записами трудової книжки.

Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 26.01.2024 з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» на користь ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по заробітній платі в сумі 40182 грн 61 коп. без утримання обов`язкових податків та зборів та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені за період з 14.12.2023 по 26.01.2024 в сумі 39337 грн 92 коп., виходячи із середньоденного заробітку позивача в сумі 1229 грн 31 коп.

Згідно із довідкою відповідача від 25.03.2024 № 211 заборгованість по заробітній платі позивача в сумі 40182 грн 61 коп. утворилась за період з листопада 2019 року по січень 2020 року, а саме: заборгованість за листопад 2019 року склала 14755 грн 86 коп., за грудень 2019 року 6964 грн 98 коп., за січень 2020 року 18461 грн 77 коп. Сума заборгованості зазначена після утримання обов`язкових податків та зборів та була виплачена в повному обсязі в березні 2024 року.

Згідно із ч.1 ст.21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

За приписами ч.1 ст.115 КЗпП України, ч.1 ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно із ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок нарахування та виплати компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати встановлено Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-Ш (далі Закон № 2050-Ш) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок № 159).

Відповідно до ст.1-4 Закону № 2050-Шпідприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10-го числа, що настає за звітним.

Згідно із п.4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

За приписамип.2.2 рішення Конституційного Суду від 15.10.2013 № 9-рп/2013 кошти, які підлягають нарахуванню в порядку індексації заробітної плати та компенсації працівникам частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати мають компенсаторний характер. Як складові належної працівникові заробітної плати кошти спрямовані на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Встановлено, що відповідачем не було вчасно виплачено позивачу суми, що підлягають виплаті при звільненні, тому суд приходить до висновку, що позивач має право на стягнення з відповідача компенсації втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідно до Порядку № 159 компенсація позивачу втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати буде складати за період з лютого 2020 року по лютий 2024 року:

0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 0,994 х 0,986 х 1,005 х 1,008 х 1,005 х 1,007 х 1,004 х 1,003 х 100 = 154,4,

154,4 100 = 54,4;

40182 грн 61 коп. х 54,4 : 100 = 21859 грн 34 коп.,

де 0,997 х 1,008 х 1,008 х 1,003 х 1,002 х 0,994 х 0,998 х 1,005 х 1,010 х 1,013 х 1,009 х 1,013 х 1,010 х 1,017 х 1,007 х 1,013 х 1,002 х 1,001 х 0,998 х 1,012 х 1,009 х 1,008 х 1,006 х 1,013 х 1,016 х 1,045 х 1,031 х 1,027 х 1,031 х 1,007 х 1,011 х 1,019 х 1,025 х 1,007 х 1,007 х 1,008 х 1,007 х 1,015 х 1,002 х 1,005 х 1,008 х 0,994 х 0,986 х 1,005 х 1,008 х 1,005 х 1,007 х 1,004 х 1,003 х 100 = 154,4, - індекси інфляції розділені на 100 з лютого 2020 року по лютий 2024 року; 40182 грн 61 коп. сума заборгованості по заробітній платі після утримань всіх податків та зборів, яка утворилася з листопада 2019 року по січень 2020 року (14755 грн 86 коп. (за листопад 2019 року) + 6964 грн 98 коп. (за грудень 2019 року) + 18461 грн 77 коп. (за січень 2020 року). Для всіх цих сум індекси споживчих цін у заявлений позивачем період однакові, тому суд не вбачає необхідності розраховувати спірну компенсацію окремо по кожному наведеному невиплаченому грошовому доходу, сума якої співпадає із сумою, розрахованою судом.

Таким чином суд вважає, що стягненню підлягає компенсація за втрату частини заробітної плати у зв`язку із затримкою строків її виплати, виходячи із розрахунку вищевказаної компенсації, у розмірі 21859 грн 34 коп.

Суд не приймає доводи відповідача, зазначені у відзиві, щодо відсутності підстав для задоволення позову, оскільки вони не ґрунтуються на законі, зокрема Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» не регулює правовідносини, пов`язані із затримкою виплати заробітної плати.

Щодо стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні суд виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Встановлено, що заборгованість позивача із заробітної плати була стягнута в повному обсязі у березні 2024 року.

У зв`язку із порушенням встановлених строків виплати заробітної плати позивач скористався своїм правом на компенсацію відповідно до Закону України «Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Згідно із ст.2 Закону України «Про оплату праці» структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, інших заохочувальних і компенсаційних виплат.

Компенсація втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати відповідно до п.2.2.8 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України 13.01.2004 № 5, входить до фонду додаткової заробітної плати.

Оскільки нарахована позивачу компенсація за несвоєчасну вилату заробітної плати у розмірі 21859 грн 34 коп. входить до структури заробітної плати, підприємство вважається таким, що остаточно з позивачем ще не розрахувалося, а тому має відповідати перед позивачем згідно із ст.117 КЗпП України.

Висовуючи вимогу про стягнення з відповідача на свою користь середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, позивач не зазначає періоду затримки, за який він просить стягнути 100000 грн.

Період розрахунку відшкодування, передбачений ст.117 КЗпП України, обмежений, він повинен бути не більше шести місяців.

Відповідно до рішення Димитровського міського суду Донецької області від 26.01.2024 у справі № 226/2106/23 (провадження № 2/226/590/2023) з відповідача на користь позивача вже стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 14.12.2023 по 26.01.2024 в сумі 39337 грн 92 коп., тобто за один місяць і 12 днів.

З урахуванням встановленого ст.117 КЗпП України обмеження (шість місяців) позивач має право на отримання відшкодування з 27.01.2024 по день ухвалення цього рішення 11.04.2024, що буде дорівнювати 66382 грн 74 коп., із розрахунку: 54 робочі дні х 1229 грн 31 коп.

З огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого ст.117 КЗпП України, враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 761/9584/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13-ц, від 13.05.2020 у справі № 810/451/17, від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17.

Беручи до уваги розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, а саме 40182 грн 61 коп. та 21859 грн 34 коп., період затримки виплати такої заборгованості (чотири роки), граничний шестимісячний період для стягнення середнього заробітку за час затримки, вже стягнуте за рішенням суду від 26.01.2024 передбачене ст.117 КЗпП України відшкодування в розмірі 39337 грн 92 коп., суд вважає справедливим, пропорційним та таким, що відповідатиме обставинам справи, визначення розміру відповідальності відповідача в сумі 22000 грн 00 коп., яка і підлягає відшкодуванню з роботодавця.

Суд не приймає до уваги позицію відповідача щодо зловживання позивачем своїми правами, оскільки відповідальність за збільшення строку для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку несе боржник, обов`язок якого своєчасно у передбачений законом строк сплатити всі належні під час звільнення суми. Позивач же у передбачений законом спосіб намагається компенсувати майнові витрати, які він зазнав внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб встановлений у розмірі 3028 грн з 1 січня 2024 року. Отже мінімальний розмір ставки судового збору становить 1211 грн 20 коп. (3028 грн х 0,4).

Відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У грошовому виразі це становить 968 грн 96 коп. (3028 грн х 0,4 х 0,8).

Позивачем при зверненні до суду через підсистему «Електронний суд» сплачено судовий збір в сумі 968 грн 96 коп. за вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Від сплати судового збору за вимогу про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, яка входить до структури заробітної плати, позивач звільнений згідно із п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Судом задоволені позовні вимоги в сумі 43859 грн 34 коп. (21859 грн 34 коп. + 22000 грн 00 коп.), з якої мінімальна сума судового збору становить 968 грн 96 коп., яку в силу ст.141 ЦПК України слід компенсувати позивачу за рахунок відповідача.

На підставі ст.47, 115, 116, 117 КЗпП України, Законів України «Про оплату праці», «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001, керуючись ст.4, 10, 12, 13, 76, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (місцезнаходження: 01001, м.Київ, Шевченківський район, вул.Прорізна, б.12А, ) про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» на користь ОСОБА_1 :

- компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 21859 (двадцять одна тисяча вісімсот п`ятдесят дев`ять) грн 34 коп. після утримання обов`язкових податків та зборів;

- середній заробіток за час затримку розрахунку при звільнені за період з 27.01.2024 до 11.04.2024 в сумі 22000 (двадцять дві тисячі) грн 00 коп. без утримання обов`язкових податків та зборів;

- судові витрати в сумі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 коп.

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у тридцятиденний строк з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж.Є.Редько