Справа № 494/13/21
Номер провадження 2/573/49/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючої судді Терещенко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Кислої Ю.М.,

розглянув у підготовчому засіданні в залі суду в місті Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою судді Березівського районного суду Одеської області від 03 лютого 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. У справі призначено підготовче судове засідання, яке до теперішнього часу не проведено.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2023 року справа передана за підсудністю до Білопільського районного суду Сумської області, до якого вона надійшла 06 грудня 2023 року.

06 грудня 2023 року справа надійшла до Білопільського районного суду.

Ухвалою від 08 грудня 2023 року суддею Терещенко О.І. справу прйнято до провадження і її призначено до підготовчого засідання на 26 грудня 2023 року.

Позивачка ОСОБА_1 26 грудня 2023 року у підготовче засідання не прибула, причин неприбуття не повідомила, хоча належним чином була сповіщена про день, час і місце розгляду справи. У зв`язку з чим підготовче засідання було відкладено на 16 січня 2024 року.

16 січня 2024 року позивачка повторно не прибула у підготовче засідання, будучи належним чином сповіщеною про день, час і місце розгляду справи. Заяви про відкладення засідання або його проведення без її участі від неї не надходили.

Представник відповідача ТОВ "МІЛОАН" у підготовче засідання не прибув, направив відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував та просив розглянути справу без участі представника відповідача.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі №310/12817/13, від 14 липня 2022 року у справі №295/13823/14-ц.

Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 березня 2022 року у справі №158/2344/20.

У рішенні у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

У справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Креуз проти Польщі» ЄСПЛ роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі №9901/949/18 та від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 висловлено правову позицію про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.

Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 двічі у підготовче засідання не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день, час і місце розгляду справи, заяви про розгляд справи без її участі не подала, доказів поважності неприбуття у засідання також не надала, тому суд вважає за необхідне її позовну заяву до ТОВ "МІЛОАН" про визнання недійсним договору позики залишити без розгляду.

Окрім того, суд роз`яснює ОСОБА_1 , що залишення позовної заяви без розгляду не позбавляє її права повторного звернення до суду у загальному порядку з аналогічним позовом (частина 2 статті 257 ЦПК України).

Керуючись статтями 257 - 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "МІЛОАН" про визнання недійсним договору позики залишити без розгляду в зв`язку з повторним неприбуттям в підготовче засідання позивачки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Ухвала суду складена і підписана суддею 16 січня 2024 року.

Суддя