"18" березня 2024 р. Справа № 367/1260/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року Вишгородський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Свєтушкіної Д.А., при секретарі Крикун Ю.М., за участі представника позивача адвоката Дементьєва Т.М., представника відповідача адвоката Матвійчука В.В., у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вишгороді в порядку спрощеного позовного цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потоцька Інна Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебуває цивільна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потоцька Інна Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

18 березня 2024 чере з підсистему «Електронний суд» від позивача до суду надійшла заява про забезпечення позову, в якій позивач просить зупинити на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку - виконавчого напису № 582 від 22.07.2011 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що проваджені приватного виконавця Валявського О.А. перебуває виконавче провадження ВП 64049278 від 16.01.2021 року щодо стягнення з позивачки на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 76 2624 грн. 00 коп. на підставі вищевказаного виконавчого напису № 582 від 22.07.2011 року. При цьому, наразі третьою особою 2 вчиняються активні незаконні дії у вказаному виконавчому провадженні, і невжиття судом заходів забезпечення позову може значно утруднити або ж взагалі унеможливити відновлення порушених прав позивачки у разі задоволення судом їхнього позову. Зазначив, що виконавчі дії у вказаному ВП здійснюються приватним виконавцем Валявським О.А. з численними грубими порушеннями вимог закону та професійної етики, зокрема, 09.02.2024 року у світлу пору доби ним та/або підпорядкованими йому особами, у непередбачений законом спосіб, з порушенням вимог професійної таємниці і захисту персональних даних, було розміщено (наклеєно) на доступному для сторонніх осіб місці (проїжджій частині вулиці) безпосередньо на воротах вищевказаного домоволодіння ОСОБА_1 . Вимогу приватного виконавця від 08.02.2024 року (з усіма персональними даними, сукупність яких дає можливість конкретно ідентифікувати фізичних осіб). Згодом, 23.02.2024 року приватним виконавцем Валявським О.А. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, згідно якої описано та накладено арешт на майно - житловий будинок та земельні діляки, на яких він розташований, з кадастровими номерами :01:048:0040 площею 0.04 га, та :01:048:0042 площею 0.0052 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належать позивачці, призначено відповідальним зберігачем ОСОБА_3 , яка, всупереч вимогам закону, є одночасно представником стягувача ОСОБА_2 у вказаному ВП. Крім того, зазначив, що приватним виконавцем Валявським О.А. грубо порушуються конституційні права позивачки. Зокрема, згідно ч.3 ст.47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Далі, приватним виконавцем Валявським О.А. винесено постанову про оцінку вказаного майна, отже, незаконні дії продовжуються. Передавши житло позивачки іншій особі без рішення суду, відповідач фактично примусово позбавляє позивачку житла інакше, як на підставі закону і не за рішенням суду. Окрім цього, приватному виконавцю Валявському О.А. давно (щонайменше з 16.01.2021р.) достовірно відомі усі підстави для повернення в установленому порядку вищевказаного виконавчого документа стягувачу. Зауважив, що наразі на все майно ОСОБА_1 , зокрема, і на вище вказане нерухому майно накладено арешт - ще 29.12.2010 року слідчим СУ ГУМВС України в м. Києві Поліщуком А.М. по кримінальній справі № 2 08-17225 було винесено постанову про накладення арешту на майно № 12/2-520/Г/2. На сьогоднішній день даний арешт майна не скасовано. Окрім цього, вартість вказаного житла позивачки значно перевищує суму стягнення. Також, у даному ВП стягується певна сума коштів, а не вирішуються питання визнання права власності на житло, питання виселення/вселення тощо. Представник позивача зазначив, що зазначені ним заходи забезпечення позову заявлені лише в межах позовних вимог, є адекватними та співмірними з позовними вимогами, є пропорційними та не становитимуть надмірного тягаря відповідачці та третій особі 2 (оскільки їх реально виконати), а тому забезпечать справедливий баланс між інтересами особи і суспільства, і при цьому будуть гарантією захисту прав, свобод та законних інтересів позивачки, та забезпечать реальне і неухильне виконання можливого судового рішення прийнятого в даній справі. Пропозиції позивача щодо зустрічного забезпечення у даному випадку будуть не доречними.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити дану заяву про забезпечення позову, вимоги, зазначені в заяві, підтримав.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про забезпечення позову, з підстав їх необгрунтованості.

Інші учасники в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши позицію представника позивача, та представника відповідача, вивчивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов до наступних висновків.

Як передбачено ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно роз`яснень даних в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи дану заяву, суд бере до уваги характер спірних правовідносин, доводи та обґрунтування позову, подані докази та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог, оскільки невжиття зазначених представником позивача заходів може призвести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, що є підставою до забезпечення позову шляхом зупинення проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, оскільки невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса може ускладнити ефективний захист позивачем своїх прав у випадку фактичного виконання виконавчого напису, до вирішення справи по суті стягнення на підставі оспорюваного виконавчого напису слід зупинити.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги щодо зупинення стягнення за виконавчим написом, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

При вирішенні питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення суд зазначає наступне.

Регламентація питання про зустрічне забезпечення позову здійснюється положеннями ст. 154 ЦПК України. Зокрема, вказаною нормою передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

З аналізу наведеної норми вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність застосованих заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки матеріали справи не містять доводів та аргументів, яким чином зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса може завдати збитків відповідачу, а також в чому саме можуть полягати такі збитки. Окрім того, не містять матеріали справи й доказів наявності передбачених ст.154 ЦПК України випадків обов`язкового застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного та керуючись статтями 149-154, 260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Дементьєва Т.М. про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Потоцька Інна Миколаївна, приватний виконавець виконавчого округу Київської області Валявський Олександр Анатолійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №582, вчиненого 22 липня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Потоцькою Інною Миколаївною у виконавчому провадженні № 64049278, що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Валявського Олександра Анатолійовича, до набрання законної сили рішенням суду в цивільній справі.

Дана ухвала відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом та може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Повний текст ухвали складено 21 березня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Суддя Д.А. Свєтушкіна