провадження № 2др/205/9/24
15 січня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву представника позивача Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії,
Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2024 року позовні вимоги Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії задоволено.
11 січня 2024 року представник позивача подала до суду заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу, в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн.
Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши подану заяву та матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до позовної заяви представником позивача було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, правничу допомогу АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» у зазначеній цивільній справі на підставі договору на надання правової допомоги від 08 січня 2021 року надавало Адвокатське об`єднання «Перший радник», в особі адвоката Білої Т.А., яка також діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Серії ДП №4150, яке видане Радою адвокатів Дніпропетровської області 20 лютого 2019 року, та довіреності № 132/2023 року від 06 березня 2023 року.
Частиною 1 та пунктом 1 частини 3 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
Пунктом 3 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Верховний суд у складі Касаційного адміністративного суду у постановах від 16 травня 2019 року у справі № 823/2638/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 816/2096/17 вказав на те, що від учасника справи вимагаються докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а не докази обґрунтування часу, витраченого фахівцем у галузі права, тому достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.
Так, на підтвердження витрат на правову допомогу було надано акт № 371 від 13 грудня 2023 року наданих послуг за договором про надання правової допомоги № 210-ДЕ від 08 січня 2021 року, відповідно до якого виконавцем надані наступні послуги: 1. вивчення нормативно-правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики з подібних спорів; 2. розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта, підготовка та систематизація доказової бази, запит документів, роздруківка письмових документів, складання копій, розробка загальної стратегії дій щодо захисту інтересів клієнта; 3. складання та подання позовної заяви, письмових пояснень, фото доказів; 4. участь у судових засіданнях; 5. прибуття до суду для подачі процесуальних документів; відправка доказів відповідачу з додатками поштою; 6. підготовка заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Вартість наданих послуг складає 10 000,00 грн.
Судом також враховано правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19, відповідно до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Отже, матеріалами справи підтверджується факт отримання АТ «ДТЕК Дніпровські електромережі» послуг адвоката щодо надання правової допомоги в цій справі АО «Перший радник».
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, слід виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом в постанові від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18.
Також слід зазначити, що відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих адвокатом доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічний висновок викладено в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18.
Чинне процесуальне законодавство не обмежує сторін спору жодними нормативними рамками у контексті очікуваного розміру компенсації їхніх витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката.
Отже, за умови дотримання визначеної законом процедури попереднього визначення суми судових витрат, а також порядку подання необхідного об`єму доказів на підтвердження понесених витрат, сторона може розраховувати на відшкодування витрат на правничу допомогу в повному розмірі.
Таким чином, беручи до уваги принцип співмірності, слід пам`ятати, що свобода сторін у визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу не є абсолютною та безумовною навіть у разі їхньої повної документальної доведеності.
Так, розглядаючи надані представником позивача докази понесених витрат на правову допомогу, суд враховує правову позицію Верховного Суду та практику Європейського суду з прав людини, та дійшов висновку, що розмір заявлених до стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 10 000,00 грн. не відповідає повною мірою критерію реальності адвокатських витрат і критерію розумності їх розміру, оскільки такі витрати не співставні з обсягом і змістом наданих послуг. При цьому, суд дослідив питання обґрунтованості витрат та врахував, що справа не обтяжена кількістю доказів, які б потребували вивчення, відтак, не є складною і підготовка до її розгляду, оскільки явно не потребувала значних затрат часу та зусиль професійного адвоката.
Окрім того, Суд враховує, що 12 травня 2020 року Велика Палата Верховного Суду ухвалила постанову у справі №904/4507/18, в якій підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Суд звертає увагу також на те, що з наданого суду акту № 371 від 13 грудня 2023 року, вбачається узагальнений перелік узгоджених сторонами послуг, а не конкретний перелік наданих послуг та відсутнє будь-яке зазначення кількості витраченого представником часу на їх здійснення.
Крім того, суд вважає, що заявлені представником позивача витрати на правову допомогу є неспівмірними зі складністю справи, та обсягом фактично наданих адвокатом юридичних послуг, враховуючи необхідний час, який може бути витрачений адвокатом на опрацювання спірних правовідносин та розумну необхідність витрат для вказаної справи.
При цьому, зважаючи на те, що фактично правова допомога у цій справі все ж була надана, є документально підтвердженою, а її обсяг встановлено з матеріалів справи, та враховуючи співмірність витрат на правову допомогу з обсягом і змістом наданої адвокатом правової допомоги, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення з позивача понесених відповідачем витрат на правову допомогу у сумі 5 000 грн., які є співставними з обсягом і змістом наданих послуг.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 247, 270 ЦПК України,
Заяву представника позивача Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії задовольнити частково.
Ухвалити додаткове рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення вартості не облікованої електричної енергії.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ДТЕК Дніпровські електромережі» витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень).
В задоволенні заяви в іншій частині відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після завершення апеляційного перегляду.

Суддя Н.В. Басова