ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 951/1033/23Головуючий у 1-й інстанції Гриновець О.Б.
Провадження № 22-ц/817/327/24 Доповідач - Храпак Н.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Храпак Н.М.

суддів - Костів О. З., Хома М. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами цивільну справу № 951/1033/23 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року, постановлену суддею Гриновець О.Б., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усиновлення дитини,-

В С Т А Н О В И В:

у грудні 2023 ОСОБА_3 звернувся у суд із заявою в порядку окремого провадження про усиновлення дитини.

Ухвалою Козівського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , служба у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації про усиновлення дитини - визнано неподаною та повернуто заявнику.

Роз`яснено, що згідно з ч.7 ст.185 ЦПК України, повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Козівського районного суду Тернопільської області від 08 січня 2024 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що суд першої інстанції помилково повернув його позовну заяву з підстав невиконання вимог ухвали про залишення без руху, оскільки на виконання ухвали суду від 27.12.2023 року він направив поштою заяву про усунення недоліків, до якої долучив висновки про стан здоров`я фізичний та розумовий розвиток дітей, виданих Комунальним некомерційним підприємством «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної Ради» стосовно ОСОБА_4 ; ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та довідку про проведення бесіди працівниками заінтересованої особи служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації із сином ОСОБА_6 , дочкою ОСОБА_4 , дочкою ОСОБА_5 , які вважають його батьком та називають його татом.

Також просить суд звернути увагу, що він призваний на військову службу по мобілізації 01.01.2024, що підтверджується довідкою № 4/107 від 08.01.2024, а тому не міг надати довідку про заробітну плату до 03 січня 2024 року.

Вважає, що не зазначення у заяві про усиновлення дитини матеріального становища особи, яка бажає усиновити дітей та ненадання доказів на підтвердження згоди дітей на усиновлення, не є підставою для повернення позовної заяви, оскільки вказані обставини можуть бути з`ясовані судом на стадії підготовчого провадження відповідно до глави 3 розділу III ЦПК України.

Відзив у визначений судом термін на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, про повернення позовної заяви, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 13 статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд вказував, що у визначений судом строк вказані в ухвалі без руху недоліки не усунені в повному обсязі, а саме, не зазначено матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дітей, як довго особа опікується дітьми та не долучено доказів на підтвердження згоди дітей на усиновлення, у зв`язку з чим позовна заява відповідно до ч.3 ст.185 ЦПК України вважається неподаною і повертається позивачеві.

Колегія суддів в повному обсязі з даним висновком суду першої інстанції погодитися не може з огляду на таке.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся у суд із заявою в порядку окремого провадження про усиновлення дитини.

Ухвалою Козівського районного суду від 26.12.2023 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху з тих підстав, що до заяви не долучено всіх доказів на підтвердження вимог, а саме, не додано медичний висновок про стан здоров`я дітей, їх фізичний і розумовий розвиток; не зазначено матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дітей, взаємовідповідність особи, яка бажає усиновити дітей, та те, як довго ця особа опікується дітьми, стан здоров`я дітей, ставлення дітей до особи, яка бажає їх усиновити. Крім того, батько усиновлюваних дітей, не надав доказів на підтвердження згоди дітей на усиновлення.

27.12.2023 року на виконання ухвали суду від 27.12.2023 року про усунення недоліків від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків, до якої позивач долучив: висновок про стан здоров`я фізичний та розумовий розвиток дитини, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної Ради» від 02.01.2024р. за №011-11/14 стосовно ОСОБА_4 ; висновок про стан здоров`я фізичний та розумовий розвиток дитини, виданий Комунальним некомерційним підприємством «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної Ради» від 02.01.2024р. за №011-11/13 стосовно ОСОБА_5 ; висновок про стан здоров`я фізичний та розумовий розвиток дитини, яку бажає усиновити заявник, що виданий Комунальним некомерційним підприємством «Козівська центральна районна лікарня Козівської селищної Ради» від 02.01.2024р. за №011-11/12 стосовно ОСОБА_6 ; довідку про проведення бесіди працівниками заінтересованої особи служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації із сином ОСОБА_6 ; дочкою ОСОБА_4 , дочкою ОСОБА_5 , які вважають заявника ОСОБА_1 батьком та називають його татом.

Разом з тим, ухвалою Козівського районного суду від 08 січня 2024 року позовну заяву повернуто позивачу.

Згідно з частинами першою та другою статті 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних осіб або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 311 ЦПК України заява про усиновлення дитини повинна містити: найменування суду, до якого подається заява, ім`я, місце проживання заявника, а також прізвище, ім`я, по батькові, вік усиновлюваної дитини, її місце проживання, відомості про стан здоров`я дитини. Заява про усиновлення дитини може також містити клопотання про зміну прізвища, імені, по батькові, дати, місця народження дитини, про запис заявника матір`ю або батьком дитини.

До заяви про усиновлення дитини за наявності мають бути додані такі документи: копія свідоцтва про шлюб, письмова згода на це другого з подружжя, засвідчена нотаріально, - при усиновленні дитини одним із подружжя; медичний висновок про стан здоров`я заявника; довідка з місця роботи із зазначенням заробітної плати або копія декларації про доходи; документ, що підтверджує право власності або користування жилим приміщенням; інші документи, визначені законом.

Як убачається із поданої заявником заяви про усиновлення, що ним зазначено найменування суду, до якого подається заява, ім`я, місце проживання заявника, прізвище, ім`я, по батькові, вік усиновлюваних дітей, їх місце проживання, відомості про стан здоров`я заявника. У заяві міститься клопотання про зміну прізвища дітей та додано копію свідоцтва про шлюб, письмову згоду на це другого з подружжя, засвідчену нотаріально, висновки про стан здоров`я, свідоцтва про народження дітей, довідку про склад сім`ї, копію висновку органу опіки та піклування, копію акту обстеження умов проживання, характеристику на заявника та копії документів для заінтересованих осіб.

Окрім того, на виконання вимог ухвали суду про залишення без руху, позивач направив суду висновки про стан здоров`я дітей та довідку про проведення бесіди працівниками служби у справах дітей Тернопільської районної державної адміністрації з дітьми щодо ставлення дітей до особи, яка бажає їх усиновити.

На підставі наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що інші обставини, які необхідні суду, в тому числі матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дітей та як довго особа опікується дітьми, повинні встановлюватися і досліджуватися в судовому засіданні, тому відсутні підстави для повернення позовної заяви.

Як наголосив Верховний Суд в постанові від 05.08.2020 у справі №177/1163/16-ц, при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини у статті 6 Конвенції, якою передбачено право на справедливий суд, там, де існують, апеляційні або касаційні суди, гарантії, що містяться у вказаній статті, повинні відповідати також і забезпеченню ефективного доступу до цих судів (пункт 25 рішення у справі «Делькур проти Бельгії» від 17 січня 1970 року та пункт 65 рішення у справі «Гофман проти Німеччини» від 11 жовтня 2001 року).

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

Отже, право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя.

Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Апеляційний суд вважає, що повернення позовної заяви із підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного ст. 55 Конституції України та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та суперечить завданню цивільного судочинства щодо захисту його прав та законних інтересів.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що у відповідності до вимог п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Козівського районного суду від 08 січня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 29 лютого 2024 року.

Головуюча Н.М. Храпак

Судді: О.З. Костів

М.В. Хома