1Справа №
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 січня 2024 року м.Запоріжжя
Суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Алєксєєнко А.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію, трьох відсотків річних, інфляційних втрат, -
ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» звернулося до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту у період з 01.01.2020 по 30.09.2023 електричну енергію у розмірі 27 792,96 грн., трьох відсотків річних за період з 21.02.2020 по 23.02.2022, інфляційних втрат за період з 01.03.2020 по 23.02.2022 у розмірі 2 149,16 грн.
Розглянувши заяву та додані до неї матеріали суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з вимогами п.3 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.
Відповідно до ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою (виключна підсудність).
У своїй постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.
Виключна підсудність є особливим видом територіальної підсудності, правила якої забороняють застосування при пред`явленні позову інших норм, що регулюють інші види територіальної підсудності, передбачені у статтях 27 - 29 ЦПК України.
Так, при зверненні до суду заявником заявлено вимогу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електричну енергію за адресою надання послуг: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського району м.Запоріжжя та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м.Запоріжжя.
Пунктом 9 частини 1 статті 165 ЦПК України встановлено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.
За вказаних обставин, беручи до уваги, що адреса надання послуг: АДРЕСА_1 , територіально відноситься до Дніпровського району м.Запоріжжя та знаходиться в межах територіальної юрисдикції Ленінського районного суду м.Запоріжжя, заява про видачу судового наказу не підсудна Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, а тому у видачі судового наказу слід відмовити.
Водночас, суд роз`яснює заявнику, що згідно ч.1 ст.166, ч. 2 ст. 161 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з вказаних підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ ЦПК України, після усунення її недоліків.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27,30, 161,162, 165, 259-261, 353 ЦПК України суддя, -
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Запоріжжяелектропостачання» у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту електроенергію, трьох відсотків річних, інфляційних втрат.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Повний текст ухвали виготовлено 03.01.2024.
Суддя: А.Б. Алєксєєнко