Справа №:755/4758/24
Провадження №: 2/755/3676/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"21" березня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до держави російська федерація в особі посольства російської федерації в Україні про встановлення факту вимушеного переселення та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до держави російська федерація в особі посольства російської федерації в Україні про встановлення факту вимушеного переселення та стягнення моральної шкоди.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Перевіривши матеріали позовної зави та долучених до неї документів, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до частини першої, другої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Загальні вимоги до форми та змісту позовної заяви викладені у частині третій статті 175 ЦПК України, зокрема, згідно пункту 5 вказаної частини статті позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно із частиною п`ятою статті 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

З позовної заяви вбачається, що позивачі зазначають, що їх зареєстрованим місцем проживання є АДРЕСА_1 .

При цьому, позивачі зазначають, що вони всі є внутрішньо переміщеними особами, у зв`язку з чим їх фактичним місцем проживання є адреса: АДРЕСА_2 .

На підтвердження зазначених фактів позивачами додано довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зокрема, відповідно до довідки від 21 липня 2015 року № 3004-11593 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_1 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: АДРЕСА_2 , проте, з довідки

від 31 серпня 2017 року № 11593 вбачається, що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: АДРЕСА_3 .

Стосовно ОСОБА_2 долучено довідку від 21 липня 2015 року № 3004- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, згідно якої фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є: АДРЕСА_2 . Разом з тим, з довідки від 31 серпня 2017 року № 11593 вбачається, що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є:

АДРЕСА_3 .

Щодо ОСОБА_3 судом встановлено, що згідно довідки від 25 вересня 2017 року

№ 3004-23757 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є:

АДРЕСА_2 , проте, позивачем одночасно долучено довідку від 25 вересня 2017 року № , з якої вбачається, що фактичним місцем проживання/перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: АДРЕСА_3 . Тобто, станом на 25 вересня 2017 року, в один день, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_3 було зареєстровано за двома різними адресами, про що видано дві відповідні довідки.

Отже, позивачі надають суперечливі відомості щодо свого фактичного місця проживання та надають документи, що суперечать один-одному.

Таким чином, з наданих суду доказів неможливо встановити фактичне місце проживання позивачів, в тому числі, адресу для направлення процесуальних документів по справі.

У зв`язку з вказаним позивачам слід надати суду докази (відповідні документи) на підтвердження свого фактичного місця проживання/перебування.

Також пунктом 8 частини третьої статті 175 ЦПК України встановлено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до частини першої, другої статті 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Частино четвертою статті 95 ЦПК України встановлено, що копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно з пункту 5.26 ДСТУ 4163:2020 Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів від 01 липня

2020 року № 144 (чинний від 01 вересня 2021 року), відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів "Згідно з оригіналом" (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій».

Про необхідність застосування такого способу засвідчення копій доданих до процесуальних документів також вказала Велика Палата Верховного Суду у свої постанові від 04 липня 2023 року по справі № 233/4365/18.

Натомість, позивачами до позовної заяви долучено копії додатків (направлених до суду та наданих для вручення відповідачу), які не засвідчені належним чином, зокрема копії наданих документів не містять відмітки про засвідчення копії документа, що складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії.

Отже, позивачам слід надати суду належним чином засвідчені копії доданих до позовної заяви документів з урахуванням вимог статті 177 ЦПК України.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс та інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до держави російська федерація в особі посольства російської федерації в Україні про встановлення факту вимушеного переселення та стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків - три дні з дня отримання копії даної ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Хромова