Справа № 286/221/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Вачко В. І.

з секретарем Деменчук О. Г.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів , -

В С Т А Н О В И В:

18.01.2023 року позивач ОСОБА_3 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_1 , звернулася в суд з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 , в якій, з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог від 17.01.2024 року, просить стягнути з відповідача на свою користь неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018 року по 01.10.2023 року в сумі 67298,50 грн., мотивуючи тим, що рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2015 року № 286/665/15-ц присуджено стягувати аліменти з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.09.2018 року № 286/2522/18 змінено розмір аліментів, утримуваних з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, в частині встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, збільшивши аліменти в цій частині до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.07.2018 року для досягнення дитиною повноліття. Внаслідок невиконання відповідачем судового рішення утворилася заборгованість по сплаті аліментів, яка за період з 01.03.2018 року по 07.12.2022 року склала 87294,50 грн., а за період за період з 01.04.2018 року по 28.09.2023 року склала 67298,50 грн., у зв`язку з чим у стягувача аліментів відповідно до ч.1 ст.196 СК України виникло право на стягнення з платника аліментів неустойки, розмір якої згідно з проведеними уточненими розрахунками за період з 01.04.2018 року по 28.09.2023 року є більшим від розміру заборгованості по аліментах. Але, враховуючи, що згідно з ч.1 ст.196 СК України розмір стягуваної неустойки не може перевищувати 100% заборгованості по аліментах, відтак позивач просить стягнути неустойку в сумі позову.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить долучити до матеріалів справи копію витягу з реєстру відомостей Пенсійного фонду України форми ОК-5 від 24.03.2023 року, копію відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утримання податків станом на 24.03.2023 року № 0616-23-01138, копії квитанцій про сплату аліментів. У відзиві відповідач вказав зокрема, що розрахунок заборгованості по аліментах проведено Овруцьким відділом державної виконавчої служби всупереч чинному законодавству, так як складено його на підставі доходу/середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості, однак жодної статистичної довідки про яку саме середню заробітну плату якого саме за кваліфікацією працівника йдеться до розрахунку не додано, а тому такий розрахунок не може бути належним та допустимим доказом в розумінні ст.77-78 ЦПК України.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому позов задоволити повністю, мотивуючи тим, що відповідачем розмір заборгованості в судовому порядку не оскаржувався; відповідно до постанови ВС від 26.01.2022 року у справі № 682/1277/20 державний виконавець має проводити обрахунок заборгованості відповідно до ч.2 ст.195 СК України із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, а не виходячи з повного доходу боржника як ФОП, що і було зроблено державним виконавцем в розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 07.12.2022 року; з квитанцій доданих до відзиву вбачається, що відповідач сплачує аліменти у розмірі, що відповідає 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не виходячи з розміру 1/4 частини середньої заробітної плати для даної місцевості (аліментний платіж за грудень в сумі 1416,50 грн.)

Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, в якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що відповідачем до Овруцького відділу державної виконавчої служби подано заяву про роз`яснення щодо складеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах і відповіді ще не отримано, а посилання на постанову ВС від 26.01.2022 року у справі № 682/1277/20 є безпідставним, так як остання стосується розрахунку заборгованості по аліментах, яка у випадку відповідача відсутня.

В судовому засіданні представник позивача позов в редакції заяви про зменшення розміру позовних вимог підтримала, просила його задоволити повністю.

В судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, проти позовних вимог заперечив, просив у їх задоволенні відмовити повністю з мотивів неправильності проведеного розрахунку заборгованості по аліментах та розрахунку пені за їх несплату.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та оцінивши наявні докази у справі, суд дійшов наступних висновків.

Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2015 року № 286/665/15-ц, присуджено стягувати з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаю з 09.02.2015 року до 28.12.2028 року, тобто до досягнення дитиною повноліття.

Рішення Овруцького районного суду Житомирської від 11.09.2018 року у справі № 286/2522/18 змінено розмір аліментів, утримуваних на підставі рішення Овруцького районного суду Житомирської області від 11.03.2015 року з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, в частині встановленого законодавством мінімального розміру аліментів для дитини відповідного віку, збільшивши аліменти в цій частині до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19.07.2018 року для досягнення дитиною повноліття.

На виконання судового рішення про стягнення аліментів у справі № 286/665/15-ц Овруцьким районним судом Житомирської області 11.03.2015 року було видано виконавчий лист.

Однак, ОСОБА_4 з березня 2018 року аліментів в повному обсязі не сплачує, судове рішення належним чином не виконує, що стверджується листом Овруцького відділу ДВС у Коростенському районі Житомирської області Центрально-Західного управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) від 07.12.2022 року, з доданого до якого розрахунку вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 за виконавчим листом № 286/665/15-ц, виданим 11.03.2015 року Овруцьким районним судом Житомирської області, складає за період з березня 2018 року по листопада 2022 року 87294,50 грн.

Згідно з наданим відповідачем новим розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, складеним державним виконавцем Овруцького ВДВС Центрального МУЮ (м.Київ) Лосенко Н.В. 28.09.2023 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів на користь ОСОБА_3 складає за період з березня 2018 року по листопада 2022 року - 64460 грн., а за період з березня 2018 року по вересень 2023 року 67298,50 грн.

При цьому, доводи сторони відповідача про неправильність проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості по аліментах, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, відхиляються судом за їх недоведеністю.

У відповідності до ст.195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном (ч.1). Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості (ч.2).

У відповідності з доданим до позовної заяви первинним розрахунком обрахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів за період 01.03.2018 року по 30.11.2022 року (станом на 07.12.2022 року) склала розмір 625061,36 грн., так як значно перевищує розмір заборгованості по аліментах. Відповідач, провівши контррозрахунок на основі нового розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем 28.09.2023 року, стверджував, що пеня за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів за період 01.03.2018 року по 30.11.2022 року (станом на 07.12.2022 року) складала 31809,82 грн., тобто є меншою від розміру заборгованості по аліментах.

У відповідності з доданим до уточненої позовної заяви - заяви про зменшення позовних вимог від 17.01.2024 року уточненим розрахунком обрахована позивачем пеня за несвоєчасне виконання відповідачем зобов`язань зі сплати аліментів за період 01.04.2018 року по 01.10.2023 року склала розмір 67298,50 грн., так як значно перевищує розмір заборгованості по аліментах.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.22 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц запропонувала порядок розрахунку пені за прострочення сплати аліментів. Так, постанова містить правовий висновок, що зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення пені на підставі ч.1 ст.196 СК України суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням встановленого - обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Далі потрібно підсумувати розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначити загальну суму пені за весь період заборгованості шляхом додавання показників за кожен місяць.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього зобов`язання буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною, залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення.

Розрахована позивачем неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів відповідає запропонованій методиці. Доводи сторони відповідача про неправильність здійсненого позивачем розрахунку пені, зокрема за період 01.04.2018 року по 01.10.2022 року, є безпідставними.

Водночас, доказів того, що заборгованість по сплаті аліментів утворилися з незалежних від платника аліментів причин відповідачем суду не надано, його вини у виникненні заборгованості не спростовано. Відтак, стягувач аліментів позивач має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення їх сплати за період з 01.04.2018 по 01.10.2023 року, однак лише у в розмірі 100% суми заборгованості по аліментах, оскільки неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за вказаний період, розрахована відповідно до наведеної вище методики, значно перевищує суму заборгованості по аліментах 67298,50 грн.

За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог та стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів в сумі позову.

Позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Тому керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 223, 258, 259, 263-265, 273, 279, 354, п.3 розділу ХІІ Прикінцевих положень, пп.15.5 п.15 п.1 розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.04.2018 року по 01.10.2023 року в сумі 67298,50 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Овруцький районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 21.03.2024 року.

Суддя: В. І. Вачко