ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року

м. Київ

справа № 751/9683/21

провадження № 61-11916св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів Грушицького А. І., Петрова Є. В., Пророка В. В., Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Головне управління Національної поліції в Чернігівській області, Державна казначейська служба України,

треті особи: слідчий слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Бердник Олена Володимирівна, слідчий слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Малько Аліна Олександрівна, слідчий слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Харченко Ігор Володимирович,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргуДержавної казначейської служби України на рішення Новозаводського районного суду

м. Чернігова від 26 квітня 2023 року під головуванням судді Деркача О. Г. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2023 року у складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, Державної казначейської служби України, треті особи: слідчий слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Бердник Олена Володимирівна, слідчий слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Малько Аліна Олександрівна, слідчий слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області Харченко Ігор Володимирович, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями і бездіяльністю органу досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила стягнути з Державного бюджету України на свою користь моральну шкоду в розмірі 1 500 000 грн.

Позовні вимоги мотивувала тим, що починаючи з 2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) було внесено відомості за кримінальними правопорушеннями, у яких вона є потерпілою.

15 липня 2019 року було внесено відомості до ЄРДР за № 0004181, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, до якого в подальшому, за її заявами та зобов`язанням процесуальних рішень слідчих суддів органом досудового розслідування, шляхом хаотичного об`єднання, були внесені відомості щодо інших правових кваліфікацій кримінальних правопорушень, а саме: за частиною першою статті 185, статтею 126-1, за частиною першою статті 135, за частиною першою статті 192, за частиною першою статті 190, статтею 356 та за частиною першою статті 186 КК України.

Також, за її заявами до ЄРДР були внесені і інші відомості про кримінальні правопорушення, але протиправною бездіяльністю слідчих, попри ухвали суду, вони були знищені, розрізнені та не приєднані до вищевказаного кримінального провадження.

Вказує, що на даний час, з врахуванням її значного сприяння в розкритті об`єднаних кримінальних правопорушень, відомості про які внесено до ЄРДР за

№ 0004181, орган досудового розслідування ігнорує та не вживає ефективних заходів досудового розслідування, що супроводжуються всіма видами дій та бездіяльності слідчих, крім того, порушені всі розумні процесуальні строки, що зумовлено безпідставною, триваючою протиправною процесуальною поведінкою органу досудового розслідування.

Вважає, що неправомірними діями відповідача щодо умисного невиконання вимог Конституції України та кримінально-процесуального законодавства, їй завдано моральну шкоду, оскільки вона перебуває у стані безперервного нервового напруження і стресу, витрачала свій час на звернення зі скаргами та перебування в судах під час їх розгляду, відстоюючи свої права на розумні строки розслідування з боку слідчого.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Новозаводський районний суд міста Чернігова рішенням від 26 квітня 2023 року позов задовольнив частково.

Стягнув з Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 71 000 грн.

Чернігівський апеляційний суд постановою від 12 липня 2023 року апеляційну скаргу Державної казначейської служби України залишив без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 26 квітня 2023 року без змін.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову місцевий суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що зумовлені системним прийняттям органом досудового розслідування відповідних рішень і дій без проведення, згідно з вимогами КПК України, установленої перевірки заяв

ОСОБА_1 про злочин свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача.

Врахувавши характер та надмірну тривалістю досудового розслідування, глибину душевних страждань позивача, переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, час, витрачений на захист своїх прав та значення для позивача обставин кримінального провадження в рамках якого здійснюється розслідування, а також врахувавши вимоги розумності та справедливості, суди дійшли висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2023 року представник Державної казначейської служби України Мулач Я. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2023 року в якій просить оскаржені судові рішення скасувати, а у справі ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження.

Представник заявника зазначає, що суди дійшли помилкових висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову, адже не звернули уваги на ту обставину, що жодна слідча та процесуальна дія, вчинена відносно позивача незаконною або протиправною визнана не була.

Суди проігнорували, що для відшкодування моральної шкоди державним органом необхідна наявність усіх складових цивільного правопорушення, проте позивач не довела причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою органу державної влади та завданою шкодою, що виключає можливість стягнення моральної шкоди.

Узагальнені доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У поданому у жовтні 2023 року до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат Яковлев А. Л. у задоволенні касаційної скарги просив відмовити, посилаючись на необґрунтованість її аргументів.

Вказує, що суди ретельно дослідили матеріали кримінальних проваджень та достовірно встановили причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою слідчих (їх бездіяльністю) та завданою позивачу шкодою.

Додатково зауважує, що у позові мова йшла саме про протиправну бездіяльність слідчих, що призвело до безпідставного та надмірного затягування строків розслідування. Саме такою бездіяльністю відповідачів ОСОБА_1 і була заподіяна моральна шкода.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 20 вересня 2023 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував з Новозаводського районного суду м. Чернігова справу

№ 751/9683/21.

06 жовтня 2023 року справа № 751/9683/21 надійшла до Верховного Суду.

Верховний Суд ухвалою від 28 лютого 2024 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією в складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Згідно з рапортом від 13 липня 2019 року інспектора чергового Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області Воробей О. Л., 13 липня 2019 року о 10:26 год до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення працівника органу охорони здоров`я про те, що до Чернігівської міської лікарні № 2 звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з наявними у неї тілесними ушкодженнями у вигляді забою м`яких тканин тилу правої кістки, садна. Обставини: 11 липня 2019 року

о 15:30 год її вдарив знайомий їй чоловік, адресу повідомити відмовилася, відпущена (ЄО 36366).

14 липня 2019 року о 19:52 год до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення ОСОБА_2 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , хлопець доньки сусідки кидається на сусідку з ножем (ЄО 36631) та о 19:53 год до Чернігівського ВП надійшло повідомлення ОСОБА_1 про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , сторонній чоловік (знайомий доньки) наніс тілесні ушкодження предметом схожим на ніж та хоче винести системний блок. Ця подія приєднана до ЄО 36631.

14 липня 2019 року о 21:25 год ОСОБА_1 подала заяву про кримінальне правопорушення, в якій просить вжити заходів до ОСОБА_3 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , який 14 липня 2019 року в період часу з 19:00 год до 20:00 год спричинив їй тілесні ушкодження та забрав жорсткий диск з її робочого комп`ютера.

14 липня 2019 року в період часу з 21:09 год до 22:00 год, за адресою:

АДРЕСА_1 , слідчий ОСОБА_4 провів огляд місця події, в ході якого виявив та вилучив: предмет ззовні схожий на ніж, змиви речовини бурого кольору та контрольний змив, два жорстких диски.

15 липня 2019 року о 18:00 год до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення працівника органу охорони здоров`я про те, що до Чернігівської міської лікарні № 2 звернулася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з наявними у неї тілесними ушкодженнями у вигляді множинних підшкірних гематом тулуба, верхніх та нижніх кінцівок, голови, різаної рани третьої правої кисті. Обставини: побив ОСОБА_3 вдома (ЄО 6785).

15 липня 2019 року за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0004181 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, розслідування доручено групі слідчих у складі: Пьоришкова Я. Ю. (старша групи) та Бердник О. В. (ЄО 36785).

15 липня 2019 року ОСОБА_1 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

09 серпня 2019 року до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшов рапорт слідчого Пьоришкової Я. Ю. в якому зазначено, що в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0004181 було встановлено, що в діях ОСОБА_3 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України.

09 серпня 2019 року за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0004674 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України, розслідування доручено групі слідчих у складі: Пьоришкова Я. Ю. (старша групи) та Васильцов О. В.

13 серпня 2019 року ОСОБА_1 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

22 серпня 2019 року матеріали кримінальних проваджень за № 0004181 та № 0004674 об`єднані в одне кримінальне провадження за

№ 0004181.

11 вересня 2019 року до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява ОСОБА_1 про вчинення щодо неї кримінального правопорушення за статтею 126-1 з боку ОСОБА_8

11 вересня 2019 року за вказаним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідування та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0005310 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, розслідування 28 вересня 2019 року доручено групі слідчих у складі: Малько А. О. (старша групи), Бердник О. В. та

Бреус К. Ю.

08 жовтня 2019 року ОСОБА_1 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

27 вересня 2019 року, на виконання ухвали Деснянського районного суду

м. Чернігова від 09 вересня 2019 року у справі № 750/10057/17 (провадження

№ 1-кс/750/4810/19) про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 по факту залишення її в небезпеці близькою людиною, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0005672 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 135 КК України, розслідування доручено групі слідчих у складі: Малько А. О. (старша групи), Лабурця A. C. , Бердник О. В. та

Мотори Н. В.

10 жовтня 2019 року на виконання ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 вересня 2019 року у справі № 750/10057/19 (провадження

№ 1-кс/750/4810/19 про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 по факту заподіяння їй майнової шкоди шляхом обману або зловживання довірою без ознак шахрайства, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження

№ 0000271 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 192 КК України, розслідування доручено групі слідчих у складі: Малько А. О. (старша групи) та Бреус К. Ю.

21 листопада 2019 року матеріали кримінальних проваджень за

№ 0005672 та № 0005310 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0005310.

21 листопада 2019 року матеріали кримінальних проваджень за

№ 0000271 та № 0005310 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0005310.

03 грудня 2019 року ОСОБА_1 вручено пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

10 жовтня 2019 року на виконання ухвали Деснянського районного суду міста Чернігова від 09 вересня 2019 року про зобов`язання внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 за фактом заволодіння її майном шляхом шахрайства, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000272 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 190 КК України, розслідування доручено групі слідчих у складі: Малько А. О. (старша групи) та Бреус К. Ю.

21 листопада 2019 року матеріали кримінальних проваджень за

№ 0000272 та № 0004181 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0004181.

14 листопада 2019 року до Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області надійшла заява ОСОБА_1 про вчинення щодо неї кримінального правопорушення з боку ОСОБА_8 , яка всупереч волі заявниці відчужує її майно.

14 листопада 2019 року за вказаним фактом внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0007088 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого статтею 356 КК України, розслідування доручено групі слідчих у складі: Малько А. О. (старша групи) та

Фари А. М.

21 листопада 2019 року матеріали кримінальних проваджень за

№ 0007088 та № 0005310 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0005310.

11 грудня 2019 року матеріали кримінальних проваджень за № 0004181 та № 0005310 об`єднані в одне кримінальне провадження за

№ 0004181.

15 липня 2020 року слідча у кримінальному провадженні № 0004181 Малько А. О. прийняла рішення про закриття кримінального провадження в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 135 КК України. Це рішення скасоване ухвалою суду від 22 вересня 2020 року у справі № 750/484/20 (провадження № 1-кс/751119/20) та 02 жовтня 2020 року кримінальне провадження в цій частині відновлене.

15 липня 2020 року слідча у кримінальному провадженні №0004181 Малько А. О. прийняла рішення про закриття кримінального провадження в частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України. Вказане рішення скасовано ухвалою суду від 22 вересня 2020 року у справі

№ 750/4848/20 (провадження № 1-кс/750/1920/20) та 02 жовтня 2020 року кримінальне провадження в цій частині відновлене.

15 липня 2020 року визначено підслідність у кримінальному провадженні

№ 0004181 за підрозділом дізнання Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

02 жовтня 2020 року визначено підслідність у кримінальному провадженні

№ 0004181 за слідчим підрозділом Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області.

07 жовтня 2020 року на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 23 вересня 2020 року про зобов`язання розглянути заяву ОСОБА_1

від 24 серпня 2020 року по факту відкритого заволодіння її майном, внесено відомості до ЄРДР та розпочато досудове розслідування кримінального провадження

№ 0005477 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 186 КК України, розслідування доручено групі слідчих у складі: Березинської А. Ю. (старша групи) та Попової Н. М.

02 листопада 2020 року матеріали кримінальних проваджень за

№ 0005477 та № 0004181 об`єднані в одне кримінальне провадження за № 0004181.

05 лютого 2021 року визначено підслідність у кримінальному провадженні

№ 0004181 за підрозділом дізнання Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

13 квітня 2021 року визначено підслідність у кримінальному провадженні

№ 0004181 за слідчим підрозділом Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

13 серпня 2021 року визначено підслідність у кримінальному провадженні

№ 0004181 за підрозділом дізнання Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

24 вересня 2021 року визначено підслідність у кримінальному провадженні

№ 0004181 за слідчим підрозділом Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області.

22 жовтня 2021 року слідчий у кримінальному провадженні № 0004181 Бишовць Р. В. прийняв рішення про закриття кримінального провадження у частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 125 КК України. Указане рішення скасовано ухвалою суду від 21 січня 2022 року у справі № 750/4848/20 (провадження № 1-кс/750/44/22), а 17 лютого 2022 року кримінальне провадження в цій частині відновлене.

29 жовтня 2021 року слідчий у кримінальному провадженні № 0004181 Соломаха Є. С. прийняв рішення про закриття кримінального провадження у частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 135 КК України. Указане рішення скасовано ухвалою суду від 25 листопада 2021 року у справі № 750/8489/19 (провадження № 1-кс/750/3580/21), а кримінальне провадження в цій частині відновлене.

29 жовтня 2021 року слідчий у кримінальному провадженні № 0004181 Соломаха Є. С. прийняв рішення про закриття кримінального провадження у частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України. Указане рішення скасоване ухвалою суду від 03 грудня 2021 року у справі

№ 750/8489/19 (провадження № 1-кс/750/501/21), а кримінальне провадження в цій частині відновлене.

29 жовтня 2021 року слідчий у кримінальному провадженні № 0004181 Соломаха Є. С. прийняв рішення про закриття кримінального провадження у частині вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 186 КК України. Указане рішення скасоване ухвалою суду від 25 листопада 2021 року у справі № 750/8489/19 (провадження № 1-кс/750/3581/21), а кримінальне провадження в цій частині відновлене.

Суди встановили, що у всіх вказаних кримінальних провадженнях у позивача був визначений процесуальний статус потерпілої.

Матеріали кримінального провадження містять клопотання позивача та її представників в межах досудового розслідування відповідних кримінальних правопорушень на які слідчим не було надано відповіді, зокрема, від 07 серпня

2019 року, 09 липня 2019 року, 13 серпня 2019 року, 20 серпня 2019 року, 29 липня 2019 року, 20 вересня 2019 року, 23 вересня 2019 року, 23 грудня 2019 року,

26 вересня 2019 року, 23 грудня 2019 року, 23 вересня 2019 року, 15 жовтня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 11 листопада 2019 року, 12 листопада 2019 року, 29 жовтня

2019 року, 08 січня 2020 року, 10 січня 2020 року, 13 січня 2020 року, 14 січня

2020 року, 04 лютого 2020 року, 10 лютого 2020 року, 16 березня 2020 року, 03 червня 2020 року, 21 квітня 2020 року, 22 квітня 2020 року, 27 квітня 2020 року, 03 червня 2020 року, 06 червня 2020 року, 17 червня 2020 року, 22 червня 2020 року, 24 червня 2020 року, 26 червня 2020 року, 28 червня 2020 року, 09 липня 2020 року, 10 липня 2020 року, 26 липня 2020 року, 28 липня 2020 року, 03 серпня 2020 року, 11 серпня 2020 року, 22 серпня 2020 року, 25 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 04 вересня 2020 року, 09 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року, 16 листопада 2020 року,

08 жовтня 2020 року, 20 жовтня 2020 року, 25 жовтня 2020 року, 16 листопада

2020 року, 23 листопада 2020 року, 03 грудня 2020 року, 14 грудня 2020 року та такі, які частково виконані від: 20 серпня 2019 року, 13 серпня 2019 року, 23 вересня

2019 року, 23 грудня 2019 року, 26 вересня 2019 року, 20 вересня 2019 року, 08 жовтня 2019 року, 15 жовтня 2019 року, 11 листопада 2019 року, 12 листопада 2019 року,

29 жовтня 2019 року, 08 січня 2020 року, 10 січня 2020 року, 13 січня 2020 року,

14 січня 2020 року, 04 лютого 2020 року, 10 лютого 2020 року, 16 березня 2020 року, 03 червня 2020 року, 21 квітня 2020 року, 22 квітня 2020 року, 03 червня 2020 року,

06 червня 2020 року, 17 червня 2020 року, 22 червня 2020 року, 24 червня 2020 року, 26 червня 2020 року, 09 липня 2020 року, 10 липня 2020 року, 26 липня 2020 року,

28 липня 2020 року, 03 серпня 2020 року, 11 серпня 2020 року, 22 серпня 2020 року, 25 серпня 2020 року, 26 серпня 2020 року, 04 вересня 2020 року, 09 вересня 2020 року, 29 вересня 2020 року, 16 листопада 2020 року, 08 жовтня 2020 року, 20 жовтня

2020 року, 25 жовтня 2020 року, 16 листопада 2020 року, 23 листопада 2020 року,

03 грудня 2020 року, 14 грудня 2020 року.

Суди також встановили, що прокурор та начальник СУ ГУНП в Чернігівській області неодноразово надавали вказівки щодо виконання відповідних процесуальних та слідчих (розшукових) дій, які були виконані не у повному обсязі.

На цей час досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР за № 004181 від 15 липня 2019 року триває.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець відокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

За відсутності умов для застосування частини першої статті 1176 ЦК, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто на основі загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 ЦК).

За змістом частини першої статті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу.

Таким чином, враховуючи те, що суди дослідивши матеріали кримінального провадження встановили системність прийняття органом досудового розслідування відповідних рішень і дій без проведення, згідно з вимогами КПК України, установленої перевірки заяв ОСОБА_1 про злочин, що свідчить про протиправну бездіяльність посадових осіб відповідача, а також, оцінивши характер та надмірну тривалість досудового розслідування, глибину душевних страждань позивача, її переживання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, час, витрачений на захист своїх прав та значення для позивача обставин кримінального провадження, колегія суддів погоджується із висновками судів про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення на користь позивача моральної шкоди, яку обґрунтовано визначили в розмірі 71 000 грн.

Вищенаведеним також спростовуються аргументи касаційної скарги щодо неповноти встановлення судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи.

Належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій правильно стягнули компенсацію моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відшкодування моральної шкоди у цих випадках провадиться за рахунок коштів державного бюджету, незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

Разом з тим зазначення судом першої інстанції у резолютивній частині рішення відомостей про вид рахунку, з якого буде здійснено безспірне списання, є помилковим з огляду на таке.

Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина друга статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Згідно з пунктом 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18).

У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі

№ 752/17832/14-ц (провадження № 14-538цс19) зазначено, що у цивільному судочинстві зазначено, що держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді. У справах про відшкодування шкоди державою вона бере участь як відповідач через той орган, діяннями якого завдано шкоду. Хоча наявність такого органу для того, щоб заявити відповідний позов до держави України, не є обов`язковою. Участь у вказаних справах Державної казначейської служби України чи її територіальних органів не є необхідною.

Відповідний правовий висновок також викладений у постановах Верховного Суду

від 22 липня 2020 року у справі № 495/6187/16 (провадження № 61-8385св20),

від 29 червня 2022 року у справі № 201/9398/20 (провадження № 61-11520св21),

від 08 листопада 2023 року у справі № 711/7584/21 та від 07 лютого 2024 року у справі № 278/2621/21.

З огляду на викладене, суди зробили помилкові висновки про стягнення коштів на відшкодування моральної шкоди шляхом безспірного списання з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України, оскільки кошти підлягають стягненню з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України.

З урахуванням необхідності врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у зазначених вище постановах Верховного Суду, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції підлягають зміні з викладенням резолютивної частини в такій редакції:

«Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 71 000 грн на відшкодування моральної шкоди».

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції та постанова апеляційного суду в частині способу стягнення моральної шкоди ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права, вказані судові рішення підлягають зміні з викладенням резолютивної частини в редакції цієї постанови.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням того, що оскаржувані судові рішення змінені лише щодо способу стягнення грошових коштів у відшкодування моральної шкоди, а не щодо розміру цієї шкоди, судові витрати в касаційній інстанції розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2023 року змінити, виклавши резолютивну частину в такій редакції:

«Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 71 000 (сімдесят одну тисячу) грн на відшкодування моральної шкоди».

В іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 квітня 2023 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді: А. І. Грушицький

Є. В. Петров

В. В. Пророк

В. В. Сердюк