ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/516/24 Справа № 214/3963/23 Суддя у 1-й інстанції - Сіденко С.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.,

секретар судового засідання Бортник В.А.,

сторони

позивач Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради

відповідач ОСОБА_1

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг виконавчого комітету Криворізької міської ради,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справи, апеляційну скаргу позивача Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради на заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року, ухваленого суддею Сіденком С.І., у м.Кривому Розі Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 28 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИВ

У червні 2023 позивач Виконком Саксаганської районної у місті ради звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент адміністративних послуг виконавчого комітету Криворізької міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем реєстрації без поважних причин.

В обґрунтування вимог зазначено, що будинок АДРЕСА_2 відноситься до комунальної власності міста, квартира АДРЕСА_3 не приватизована та не є приватною власністю.

На теперішній час по АДРЕСА_4 зареєстрований ОСОБА_1 , який більше чотирьох років не проживає за місцем реєстрації, що було з`ясовано під час обстеження житла 26.04.2023.

Через тривалу відсутність відповідача в жилому приміщенні, воно може перетворитись на занедбане. Квартира стоїть зачинена, місцезнаходження відповідача невідоме. Станом на 01.03.2023 за вказаною адресою наявна заборгованість у сумі 245 166,01 грн., з них за ОСОБА_1 наявна заборгованість у сумі 86 538,14 грн. Тому на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України, просив вимоги задовольнити.

Заочним рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року відмовлено в задоволенні позовних вимог Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради. Судові витрати покладені на позивача.

Виконавчий комітет Саксаганської районної у місті ради, будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність оскаржуваного судового рішення, ухваленого з порушенням норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, просить його скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради задовольнити та визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстраційного обліку вказаного місця проживання та стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в судах першої і апеляційної інстанцій.

При цьому, скаржник зазначає, що при вирішенні спору, судом першої інстанції не враховано положення статті 71 Житлового кодексу України.

Позивач вказує на те, що згідно з діючим законодавством України до компетенції органів місцевого самоврядування належить управління житловим фондом комунальної власності, а також контроль за належною експлуатацією житлового фонду та надання допомоги громадянам, які мають потребу в житлі. Відповідно до цих повноважень на контролі управління благоустрою та житлово-комунального господарства виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради перебуває питання щодо житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ., яке відноситься до комунальної власності, спірна квартира не приватизована та не є приватною власністю. Вказує, що у квартирі зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , який більше 4-х років не проживає в спірній квартирі, що підтверджено актами від 26.04.2023 та від 21.09.2023, складеними ТОВ «Житлосервіс-КР». Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відсутні відомості щодо реєстрації права власності на спірне житло.

Позивач вказує на те, що через відсутність відповідача в жилому приміщенні тривалий час воно може перетворитися у занедбане, квартира стоїть зачинена і місце знаходження відповідача нікому не відоме, за квартирою наявна заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 245 166,01, з яких за ОСОБА_1 заборгованість становить 86 538,14 грн., саме тому і виникла необхідність у зверненні до суду з позовом про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.

Позивач не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суду не надано належних доказів на підтвердження перебування спірної квартири у комунальній власності, вказує, що суду надано інформацію Управління благоустрою та житлово-комунального господарства виконкому Саксаганської районної у місті ради від 25.08.2023, відповідно якої спірна квартира перебуває у комунальній власності міста та на балансовому обліку Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради. Також, відповідно до листа департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради від 18 вересня 2023 року №7/05/3580 спірна квартира, як приватизована не значиться, а будинок перебуває на балансовому обліку департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради (копія листа додана до апеляційної скарги). У КП «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» також відсутні відомості про власника спірної квартири.

Також, позивач наголошує на тому, що відповідач з 02.09.1993 був внесений до картки прописки матері ОСОБА_2 , а отже не потребував ніякого документа, який би був підставою для реєстрації його місця проживання та визначив право користування квартирою, а з 07.07.2008 після досягнення 16-річного віку на нього було заведено окрему картку, без необхідності надавати будь-які документи на житло.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з огляду на таке.

Так, за інформацію Управління благоустрою та житлово-комунального господарства виконкому Саксаганської районної у місті ради від 25.08.2023 квартира АДРЕСА_5 перебуває у комунальній власності міста та на балансовому обліку Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради.

У вказаному помешканні, за відомостями Реєстру Криворізької міської територіальної громади, зареєстрований відповідач ОСОБА_1 , який, за даними наданого до суду акту, складеного 26 квітня 2023 року членами комісії у складі представників виконкому Саксаганської районної у місті ради у присутності майстра дільниці ТОВ «Житлосервіс-КР», не проживає близько чотирьох років у спірній квартирі, раніше до вказаного приміщення ОСОБА_1 пробирався через вікно, але протягом останніх двох років сусіди його не бачили та у квартирі не були. Підписувати акт мешканці сусідніх квартир відмовились через побоювання за свою безпеку.

За відомостями Відділення поліції 4 Криворізького районного управління поліції ГУ НП в Дніпропетровській області від 09.01.2023 щодо надання відомостей про затримання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_1 , то останній засуджений вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу від 27.01.2014 до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу. У розшуку ОСОБА_1 не перебуває, до кримінальної відповідальності останній раз притягувався в 2013 році.

Актовий запис про смерть ОСОБА_1 відсутній, за відомостями Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) від 08.06.2023.

У Комунальному підприємстві «Криворізьке районне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради відсутні відомості про власника нерухомого майна: квартири АДРЕСА_5 .

Указані відомості відсутні і в Державному реєстрі прав власності нерухомого майна.

Суд першої інстанції, відмовляючи позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, виходив з того, що позивачем не надано належні та допустимі докази на підтвердження перебування спірної квартири у комунальній власності міста, що дало б право Виконкому Саксаганської районної у місті ради на подання відповідного позову до суду. Надану до суду довідку Управління благоустрою та житлово-комунального господарства виконкому від 25.08.2023 суд не прийняв у якості допустимого доказу, оскільки викладені у ній відомості нічим не підтверджені: рішення виконкому, видача ордеру, тощо. Суду не надано відомостей, на підставі якого документа та ким виданого (виконкомом, житлово-експлуатаційною організацією, тощо) спірне приміщення надано у користування відповідачу 07.07.2008 (дата реєстрації).

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами сторони позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

За вимогами ст.ст.263, 264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте, суд першої інстанції не з`ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв`язку із чим рішення в даній справі неможна повністю визнати законним і обґрунтованим.

Згідно зі частини першої статті 11 вищевказаного Закону, виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Згідно із ст.15 ЖК України, виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад народних депутатів на території району, міста, району в місті: здійснюють державний контроль за використанням і схоронністю житлового фонду (частина перша статті 30); керують житловим господарством, забезпечують належний технічний стан, капітальний і поточний ремонт житлового фонду, що є у віданні ради; здійснюють управління житловим фондом місцевих рад (частина перша статті 18); здійснюють контроль за станом та експлуатацією відомчого житлового фонду; видають ордери на жилі приміщення (частина перша статті 58, частина перша статті 122, частина друга статті 141); тощо. Виконавчі комітети районних, міських, районних у містах рад вирішують й інші питання в галузі використання і забезпечення схоронності житлового фонду, віднесені до їх відання законодавством України.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до статті 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян.

Стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами.

За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку, з урахуванням фактичних обставин справи та правил щодо оцінки доказів.

Збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім наймачем або членом його сім`ї є одним із способів захисту житлових прав фізичних осіб.

Відповідно до статті 72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин.

У справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (стаття 71 ЖК УРСР), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Так, позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог суду надано наступні докази: Відомості з Реєстру Криворізької міської територіальної громади №5657 від 27.04.2023, якими встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 07.07.2008 (а.с.5); Акт від 26 квітня 2023 року, складений комісією у складі представників виконкому Саксаганської районної у місті ради: начальника та головного інженера відділу з житлових питань управління благоустрою та житлово-комунального господарства Гуляєва Н.М. та ОСОБА_3 в присутності майстра дільниці ТОВ «Житлосервіс-КР» Козюри Т.А. про те, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 більше чотирьох років ніхто не проживає та до квартири не навідується. Раніше до квартири через вікно потрапляв ОСОБА_1 , але протягом останніх двох років сусіди його не бачили та у квартирі не були, відомостей щодо номеру телефону чи інших засобів зв`язку з ним не мають. Підписувати акт та надавати персональні дані мешканці сусідніх квартир відмовляються через побоювання за своє здоров`я та майно (а.с.6); Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 27.04.2023, де відсутні відомості щодо квартири АДРЕСА_5 (а.с.7); відомості з ТОВ «НОВА-КОМ» за вих. №163 від 06 квітня 2023, де зазначено, що за адресою: АДРЕСА_4 , станом на 01.03.2023 загальна сума заборгованості за комунальні послуги складає 245 166,01 грн.: наймач № - 90 362,35 грн., наймач №2 86 538,14 та наймач №3 68 598,56 грн. (а.с.8); Лист Криворізького районного управління поліції відділення поліції №4 від 09.01.2023 на запит заступника голови Саксаганської у місті ради, де зазначено, що 27.01.2014 Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 було засуджено за вчинення кримінального правопорушення до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного засудженому майна з відбуванням покарання у кримінально-виконавчому закладі закритого типу (а.с.9); Лист Криворізького районного управління поліції відділення поліції №4 від 09.02.2023 на запит заступника голови Саксаганської у місті ради, де зазначено, що ОСОБА_1 у розшуку не перебуває, останній притягувався до кримінальної відповідальності у 2013 році (а.с.10).

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч.3 ст.367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем до апеляційної скарги надано лист начальника управління благоустрою та житлово-комунального господарства від 22.09.2023 №02.09.16/1285 щодо житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яким встановлено, що на момент реєстрації ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) реєстрація місця проживання проводилася на підставі Тимчасової інструкції про порядок документування і прописки (реєстрації громадян України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 03 лютого 1992 року №66-дск), відповідач ОСОБА_1 з 02.09.1993 був внесений до картки прописки матері ОСОБА_2 та не потребував ніякого документа, який би був підставою для реєстрації його місця проживання та визначав право користування квартирою, а з 07.07.2008 після досягнення 16-річного віку на нього було заведено окрему картку, без необхідності надавати будь-які документи на житло; Лист департаменту розвитку інфраструктури міста за вих. №7/05/3580 від 18.09.2023, де зазначено, що спірна квартира приватизованою не значиться та повідомлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 значиться на балансовому обліку департаменту; Лист Департаменту адміністративних послуг за вих.№7/02-01-11/2205 від 07.09.2023, в якому зазначено, що за відомостями, що містяться в картотеці реєстраційного обліку місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 02.09.1993, з 07.07.2008 (по досягненню віку) по теперішній час; та акт від 21.09.2023, який є аналогічним Акту від 26 квітня 2023 року.

Колегія суддів вважає, що надані позивачем до апеляційної скарги наведені вище докази, які скаржник просив взяти до уваги під час апеляційного перегляду справи задля встановлення об`єктивної істини та об`єктивного вирішення справи, не були досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду, оскільки проведено заочний розгляд справи, у зв`язку із чим, виходячи з положень ч.8 ст.83 ЦПК України, надані докази приймаються до розгляду судом апеляційної інстанції.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час судового розгляду справи неповно з`ясував обставини, а саме, що спірна квартира є комунальною власністю, оскільки по теперішній час не приватизована, відповідач був зареєстрований в ній разом з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 02.09.1993, в подальшому при досягненні 16-річного віку з 07.07.2008 на нього було заведено окрему картку, без необхідності надавати будь-які документи на житло, відповідач ОСОБА_1 без поважних причин протягом тривалого проміжку часу (понад 4 роки) не мешкає в спірному житлі, що зокрема підтверджено наданими позивачем Актами від 26.04.2023 та від 21.09.2023, після звільнення з місць позбавлення волі в квартиру не повертався, у розшуку не перебуває, померлим не значиться, що є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі у зв`язку з їх доведеністю та обгрунтованістю.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Згідно ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно здійснюється перерозподіл судових витрат.

Як видно з матеріалів справи, при зверненні до суду із позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., а при зверненні до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою сплачено судовий збір в розмірі 4026,00 грн., що разом складає 6710, 00 грн., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради задовольнити.

Скасувати заочне рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 серпня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Визнати відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь Виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанції в загальному розмірі 6710, 00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2024 року.

Головуючий:

Судді: