ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року місто Чернівці справа №727/6656/23

провадження №22-ц/822/49/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Собчук І.Ю.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2

учасники справи:

позивач ОСОБА_3 ,

відповідачі Чернівецька обласна рада, Комунальне некомерційне підприємство «Чернівецький обласний перинатальний центр»

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернівецької обласної ради на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 листопада 2023 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування рішення та розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, головуючий в суді першої інстанції суддя Смотрицький В.Г.,-

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Чернівецької обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» про визнання протиправним та скасування рішення та розпорядження про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Посилався на те, що з 21 липня 2003 року Розпорядженням Чернівецького міського голови за №450-к його призначено на посаду головного лікаря комунального медичної установи «Міський клінічний пологовий будинок №l» та укладено трудовий договір, термін дії якого в подальшому продовжено на невизначений строк.

На підставі Контракту від 02 квітня 2020 року з Чернівецькою обласною радою (як роботодавцем, Органом управління майном) він призначений на посаду генерального директора «Чернівецький обласний перинатальний центр» на строк з 02 квітня 2020 року по 01 квітня 2025 року.

13 березня 2023 року Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради №24-П «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою» призначено проведення службового розслідування відносно нього, як генерального директора, з метою визначення причин та умов, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією.

За результатами даного службового розслідування складено Акт службового розслідування відносно нього від 11 травня 2023 року №2. Комісія рекомендувала голові обласної ради за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади відповідно до п.1 ч.1 ст.41КЗпП України.

Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 15 травня 2023 року №59-П його допущено до виконання обов`язків на посаді генерального директора з 16 травня 2023 року.

Рішенням 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16 травня 2023 року №117-12/23, згідно п. 1 ч.1 ст.41 К3пП України, враховуючи постанову Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24 січня 2023 року у справі №725/7309/22, Закон України «Про запобігання корупції» та Акт №2 від 11 травня 2023 року службового розслідування - вирішено звільнити його з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр».

Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16 травня 2023 року №51-П його звільнено з 16 травня 2023 року з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» за одноразове грубе порушення трудових обов`язків.

Вважає рішення Чернівецької обласної ради від 16 травня 2023 року №117-12/23 та розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 16 травня 2023 року №51-П незаконними, протиправними та такими, що прямо порушують його трудові права.

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2023 року його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Згідно постанови суду позивач, будучи генеральним директором КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» 25 січня 2021 року, 18 лютого 2021 року та 17 березня 2021 року, підписуючи накази №31, №50 та №81 «Про підвищення посадових окладів лікарям акушер-гінекологам, анестезіологам за здійснення оперативних втручань» не повідомив відповідно до п.2 ч. 1 ст.38 Закону України «Про запобігання корупції» безпосереднього керівника, тобто голову Чернівецької обласної ради або директора Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації про наявність у нього реального конфлікту інтересів та в порушення п.3 ч.1 ст.28 Закону України "Про запобігання корупції" приймав рішення в умовах реального конфлікту інтересів, тобто вчинив адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 172-7 та ч.2 ст. 172-7 КУпАП.

Рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове грубе порушення, яке стало підставою звільнення керівника, що не містять оскаржені рішення та розпорядження від 16 травня 2023 року. За своїм змістом розпорядження про звільнення не повинно містити перелік або систему порушень, за які був звільнений керівник, а лише одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків.

Крім того, відповідач оскарженими рішеннями притягнув позивача до дисциплінарної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ч.ч. 1,2 ст. 172-7 КУпАП - за яке судом постановою від 24 січня 2023 року його вже притягнуто до адміністративної відповідальності. Тобто відповідач в порушення положень Конституції України двічі притягнув його за одне й те ж порушення.

Просив визнати незаконним, протиправним та скасувати рішення 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16 травня 2023 року №117-12/23 «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_3 » та розпорядження голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16 травня 2023 року №51-П «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_3 », поновити його на посаді генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 16 травня 2023 року, стягнути з КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 16 травня 2023 року по день винесення рішення з розрахунку 1814,17 грн. одноденної заробітної плати, допустити негайне виконання судового рішення в частині поновлення на роботі та в частині виплати середнього заробітку за один місяць, стягнути солідарно з Чернівецької обласної ради та КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» на його користь очікувані судові витрати.

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 листопада 2023 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним, протиправним та скасовано рішення 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16 травня 2023 року №117-12/23 «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_3 ».

Визнано незаконним, протиправним та скасовано розпорядження голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16 травня 2023 року №51-П «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_3 ».

Поновлено ОСОБА_3 на роботі на посаді генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» з 16 травня 2023 року.

Стягнуто з КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 17 травня 2023 року по 01 листопада 2023 року в розмірі 219 514 (двісті дев`ятнадцять тисяч п`ятсот чотирнадцять) гривень 57 коп. з вирахуванням із вказаної суми податків та інших обов`язкових платежів.

Повний текст рішення складено 06 листопада 2023 року.

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 20 листопада 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_3 адвоката Попової-Завгородньої С.Г. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Чернівецької обласної ради та Комунального некомерційного підприємства «Чернівецький обласний перинатальний центр» на користь ОСОБА_3 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 1064 ( одній тисячі шістдесят чотири ) грн. 80 коп.

Стягнуто з Чернівецької обласної ради на користь ОСОБА_3 судові витрати на правничу допомогу в розмірі 20000 (двадцять тисяч) гривень.

В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Повний текст додаткового рішення складено 24 листопада 2023 року.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги на рішення суду

Не погоджуючись із основним рішенням, Чернівецька обласна рада подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю.

Посилаються на те, що суд першої інстанції дійшов помилкових висновків щодо відсутності у оскаржуваних документах підстави для звільнення позивача за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, а також, що «...акт № 2 від 11 травня 2023 року службового розслідування щодо ОСОБА_3 не може бути підставою для звільнення на підставі п.1 ст.41 КЗпП України».

Так, підставою для притягнення за одноразове грубе порушення вважають видачу позивачем наказу №279 від 30.12.2020 року. Цим наказом перекладено повноваження щодо прийняття будь-яких рішень стосовно сина позивача ОСОБА_4 на медичного директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» Ринжука В.Є. або осіб, якій його замінюють.

Голові Чернівецької обласної ради такий наказ не подавався, а тому вважають, що такого наказу не було.

В матеріалах справи міститься копія цього наказу, надана представником позивача. Проте, на ньому не має відміток внутрішнього погодження, резолюцій, відміток про ознайомлення з ним заінтересованих осіб, доведення до цих осіб змісту наказу.

Матеріалами службового розслідування встановлено відсутність на підприємстві журналу реєстрації наказів за 2020 рік.

Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність належних доказів для звільнення Позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Згідно з висновками суду, «В матеріалах справи відсутні докази факту підроблення документів. Єдиним органом: який має право встановлювати вину особи щодо наявності складу адміністративного чи кримінального правопорушення - є суд. Тільки після доведення вини особи в суді та ухвалення вироку по кримінальному провадженню або постанови по справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили, у власника або уповноваженого ним органу з`являється можливість звільнити працівника за підставами, передбаченими Кодексом законів про працю України. Формулювання «можливе підроблення», зазначене в акті N° 2 від 11.05.2023 року службового розслідування щодо ОСОБА_3 та «сумнів у достовірності існування наказу N° 279 від 30 грудня 2020 року» - не дає підстав суду зробити висновок про порушення позивачем норм законодавства, як підстави для звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, згідно з яким трудовий договір може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків.».

Тобто, суд безпідставно пов`язує факт вчинення Позивачем дисциплінарного проступку з доведенням вини особи в суді та ухвалення вироку у кримінальному провадженню або постанови у справі про адміністративне правопорушення, що набрали законної сили. Начебто, лише за цієї обставини з`являється можливість притягнути особу до дисциплінарної відповідальності та звільнити її з підстав, передбачених КЗпП України.

Водночас суд у мотивувальній частині свого рішення (у контексті спростування доводів Позивача про, начебто, подвійне притягнення його до юридичної відповідальності) правильно зазначив, що «...дисциплінарна відповідальність та відповідальність за адміністративні правопорушення належать до різних видів юридичної відповідальності, а тому їх застосування з огляду на положення статті 4 Протоколу N° 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частини першої статті 61 Конституції України не є взаємовиключним. Відтак відповідальність за адміністративні правопорушення та дисциплінарна відповідальність є відокремленими правовими інститутами з різними підставами, порядком застосування, колом суб`єктів, характером стягнень, а тому притягнення до дисциплінарної відповідальності та одночасне існування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності не суперечать принципам справедливості й пропорційності та не є подвійним притягненням до відповідальності за одне й те саме порушення.».

Такий висновок суду цілком кореспондується з нормою абзацу восьмого пункту 12 Порядку проведення службового розслідування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.06.2000 № 950 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 07.03.2023 № 246), а саме, що «У разі виявлення ознак кримінального або адміністративного правопорушення комісія з проведення службового розслідування подає суб`єкту призначення або керівнику органу пропозицію про надіслання акта службового розслідування до відповідних органів досудового розслідування або органів, уповноважені особи яких мають право складати протоколи про адміністративне правопорушення.».

Комісією з проведення службового розслідування, окрім пропозиції про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності висловлене припущення, що у його проступку вбачаються ознаки кримінального правопорушення - службового підроблення. Відтак комісією обґрунтовано подана окрема пропозиції про направлення матеріалів службового розслідування до правоохоронних органів (акт службового розслідування № 2 від 11.05.2023).

Відтак рішення Чернівецької обласної ради від 16.05.2023 № 117-12/23 «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_3 » та розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 16.05.2023 № 51-П «Про звільнення з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» ОСОБА_3 » є законними і обґрунтованими.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзиву на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходило.

Мотивувальна частина

Межі розгляду справи

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

ОСОБА_3 був призначений на посаду генерального директора «Чернівецький обласний перинатальний центр» на термін з 02 квітня 2020 року по 01 квітня 2025 року на підставі контракту від 02 квітня 2020 року, укладеного між Чернівецькою обласною радою та ОСОБА_3 (т.1 а.с. 13-21).

Постановою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2023 року по справі №725/7309/22 (3/725/3830/22) (т.1 а.с. 31-35), яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року (т.1 а.с. 42-53), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Судами першої та апеляційної інстанції по справі №725/7309/22 встановлено, що ОСОБА_3 , будучи генеральним директором КНП "Чернівецький обласний пернатальний центр", 25 січня 2021 року, 18 лютого 2021 року, 17 березня 2021 року підписав накази № 31, 50, 81 «Про підвищення посадових окладів лікарям акушер-гінекологам, анестезіологам за здійснення оперативних втручань», яким підвищив посадовий оклад ОСОБА_4 , який є його близькою особою, у максимальному розмірі 40%. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУПАП, оскільки він не повідомив голову Чернівецької обласної ради або директора Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання наказів № 31, 50, 81, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУПАП.

13 березня 2023 року Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради № 24-П «Про проведення службового розслідування та відсторонення від здійснення повноважень за посадою» призначено проведення службового розслідування відносно ОСОБА_3 , як генерального директора, з метою визначення причин та умов, що сприяли вчиненню адміністративного правопорушенню пов?язаного з корупцією. Строк проведення службового розслідування встановлено з 14 березня 2023 року по 13 травня 2023 року включно. На час проведення службового розслідування ОСОБА_3 відсторонено від здійснення повноважень за посадою без збереження заробітної плати (т.1 а.с. 22).

За результатами службового розслідування складено Акт службового розслідування відносно ОСОБА_3 від 11 травня 2023 року №2.

Комісія рекомендувала голові обласної ради за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 172-7 КУпАП ОСОБА_3 притягнути до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з посади відповідно до п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, а також у зв`язку з встановленням факту можливого підроблення документів, матеріали службового розслідування відносно ОСОБА_3 надіслати до відповідних правоохоронних органів (т.1 а.с. 24-26).

Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради від 15 травня 2023 року №59-П ОСОБА_3 допущено до виконання обов?язків на посаді генерального директора з 16 травня 2023 року (т.1 а.с 23).

16 травня 20203 року постійна комісія з питань управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області Чернівецької обласної ради надала висновок, яким погодила звільнення ОСОБА_3 з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» за одноразове грубе порушення трудових обов?язків, згідно п.1 ч.1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України (т.1 а.с. 27).

Рішенням 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16 травня 2023 року №117-12/23 звільнено ОСОБА_3 з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» за одноразове грубе порушення трудових обов 'язків (підстава: п.1 ч.1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України) (т.1 а.с.28). Підставою для звільнення стала постанова Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24.01.2023 року у справі №725/7309/22, акт №2 від 11.05.2023 року службового розслідування та висновки постійної комісії з питань управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.05.2023 року (т.1 а.с.143).

Розпорядженням голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16 травня 2023 року №51-П ОСОБА_3 звільнено з 16 травня 2023 року з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» доручено провести розрахунок з ОСОБА_3 та внести запис до трудової книжки про звільнення. З розпорядженням ОСОБА_3 ознайомився 16 травня 2023 року о 17.00 год, що підтверджується його особистим підписом (т.1 а.с.29).

Доводи та мотиви, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права переглядаючи рішення

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з недоведеності звільнення позивача за одноразове грубе порушення трудових обов`язків. У оскаржуваному рішенні 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16 травня 2023 року №117-12/23 та розпорядженні голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16 травня 2023 року №51-П про звільнення ОСОБА_3 з посади відсутнє чітке формулювання в чому ж полягає одноразове грубе порушення позивачем трудових обов`язків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до статті 5-1 КЗпП України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, зокрема, правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи.

Частинами першою та третьої статті 21 КЗпП України визначено, що трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органу чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації чи уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівнику заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін.

Враховуючи особливості зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичок, закон надав право сторонам при укладенні контракту самим установлювати їхні права, обов`язки та відповідальність, зокрема як передбачену нормами КЗпП України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є, зокрема, підстави, передбачені контрактом.

Відповідно до пунктів 16, 17 постанови Кабінету Міністрів України від 19 березня 1993 року № 203 «Про застосування контрактної форми трудового договору з керівником підприємства, що є у державній власності» контракт з керівником підприємства може бути розірваний на підставах, установлених чинним законодавством, а також передбачених у контракті. При цьому розірвання контракту з ініціативи органу управління майном або керівника підприємства повинно провадитися з урахуванням гарантій, установлених чинним законодавством. При розірванні контракту з підстав, установлених у контракті, але не передбачених чинним законодавством, звільнення провадиться на підставі пункту 8 статті 36 КЗпП України, про що робиться відповідний запис у трудовій книжці керівника підприємства.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 13 постанови від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (з подальшими змінами), вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 8 частини першої статті 36 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами в контракті для його розірвання. Оскільки на працівників, з якими укладено контракт, поширюється законодавство про працю, що регулює відносини по трудовому договору, за винятком, встановленим для цієї форми трудового договору, їх трудовий договір може бути припинено й з інших підстав, передбачених законодавством (статті 36, 39-41 КЗпП України).

У справі, що переглядається, встановлено, що позивач працював на посаді генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» на підставі контракту від 02 квітня 2020 року, укладеного з Чернівецькою обласною радою(т.1 а.с.13-21).

Пунктом 23 контракту передбачено, що дія цього контракту припиняється з ініціативи Органу управління майном до закінчення строку дії цього контракту у випадках, передбачених статтями 40 і 41 КЗпП України та цим контрактом (підпункт 3).

Згідно підпункту 2 пункту 24 Контракту цей контракт може бути розірваний, а генеральний директор звільнений з посади з ініціативи Органу управління майном до закінчення строку дії контракту у разі одноразового грубого порушення генеральним директором вимог законодавства чи обов`язків, передбачених цим контрактом, внаслідок чого підприємству завдано значних збитків.

Як вбачається з матеріалів справи, що правовою підставою для звільнення позивача з роботи стало звільнення за пунктом 1 частини 1 статті 41 КЗпП України, тобто вчинення ним одноразового грубого порушення трудових обов`язків.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами органів доходів і зборів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, тому воно має здійснюватися з дотриманням порядку і строків, викладених у статтях 148, 149 КЗпП України.

Так, відповідно до статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.

За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.

При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.

Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Отже, рішення про звільнення працівника на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України може бути прийняте роботодавцем за наявності сукупності таких умов: 1) суб`єктом дисциплінарної відповідальності може бути певна категорія працівників; 2) для застосування цієї норми закону потрібно встановити факт порушення працівником своїх трудових обов`язків; 3) порушення повинно бути одноразовим та грубим; 4) рішення про звільнення працівника може прийняти лише уповноважена на те особа.

Згідно з частиною першою статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника.

Крім того, важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника.

Ознакою порушення трудової дисципліни є наявність проступку в діях або бездіяльності працівника.

Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавця покладено обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року у справі № 461/4863/16-ц вказано, що «вирішуючи питання про обґрунтованість і задоволення позовних вимог ОСОБА_1, суди попередніх інстанцій керувались тим, що він підлягає поновленню на попередній роботі, оскільки, по-перше, його було звільнено без законної підстави, а по-друге, звільнення відбулося з порушенням порядку, установленого законом. Так, у наказах від 29 грудня 2015 року та 06 липня 2016 року відповідач не зазначив, за яке конкретне одноразове грубе порушення трудових обов`язків ОСОБА_1 підлягає звільненню, за яких обставин було вчинено проступок, характер такого проступку, у чому конкретно виявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору на підставах, визначених законом».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суд від 09 квітня 2021 року у справі № 489/3510/19 викладено висновок, що «рішення компетентного органу власника підприємства, і наказ про звільнення повинні містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою для звільнення. […] Вирішуючи питання яке саме порушення ОСОБА_1 своїх трудових обов`язків стало підставою для його звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України та чи є таке порушення одноразовим та грубим, суди першої та апеляційної інстанцій правильно зазначили, що конкретного факту невиконання ОСОБА_1 обов`язку, який входить до кола його трудових обов`язків, у наказі про його звільнення не зазначено, тобто, не вказано за яке конкретне одноразове грубе порушення трудових обов`язків ОСОБА_1 підлягає звільненню, за яких обставин було вчинено цей проступок, характер такого проступку. Крім того суди зазначили, що відсутність в наказі про звільнення за пунктом 1 частини першої статті 41 КЗпП України вказівки на конкретне порушення трудових обов`язків ОСОБА_1 свідчить про те, що ДП «СВЦ» не дотрималось порядку застосування до працівника дисциплінарного стягнення».

У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що у оскаржуваному рішенні 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16 травня 2023 року №117-12/23 та розпорядженні голови Чернівецької обласної ради Бойко О.С. від 16 травня 2023 року №51-П про звільнення ОСОБА_3 з посади відсутнє конкретне формулювання одноразового грубого порушення позивачем трудових обов`язків, яке стало підставою для звільнення.

Так, рішенням 12-ої сесії Чернівецької обласної ради VIII скликання від 16 травня 2023 року №117-12/23 звільнено ОСОБА_3 з посади генерального директора КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» за одноразове грубе порушення трудових обов 'язків (підстава: п.1 ч.1 ст. 41 Кодексу Законів про працю України) (т.1 а.с.28). Підставою для звільнення стала постанова Першотравневого районного суду м. Чернівців від 24.01.2023 року у справі №725/7309/22, акт №2 від 11.05.2023 року службового розслідування та висновки постійної комісії з питань управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області від 16.05.2023 року (т.1 а.с.143).

Як вбачається з постанови Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 січня 2023 року по справі №725/7309/22 (3/725/3830/22) (т.1 а.с. 31-35), яка залишена без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 16 лютого 2023 року (т.1 а.с. 42-53), ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.172-7 та ч.2 ст.172-7 КУпАП та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.

Зокрема, у справі про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_3 , будучи генеральним директором КНП "Чернівецький обласний пернатальний центр", 25 січня 2021 року, 18 лютого 2021 року, 17 березня 2021 року підписав накази № 31, 50, 81 «Про підвищення посадових окладів лікарям акушер-гінекологам, анестезіологам за здійснення оперативних втручань», яким підвищив посадовий оклад ОСОБА_4 , який є його сином, у максимальному розмірі 40%. Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 1 ст. 172-7 КУПАП, оскільки він не повідомив голову Чернівецької обласної ради або директора Департаменту охорони здоров`я Чернівецької обласної державної адміністрації про наявність у нього реального конфлікту інтересів під час підписання наказів № 31, 50, 81, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-7 КУПАП.

Отже, у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності зазначено не одне порушення трудових обов`язків, а низка порушень. Зокрема, видача трьох наказів від 25 січня 2021 року, 18 лютого 2021 року, 17 березня 2021 року, якими позивач підвищив посадовий оклад своєму синові, не повідомивши орган управління про реальний конфлікт інтересів.

Ці самі ж порушення зазначені і в акті №2 від 11 травня 2023 року службового розслідування (т.1 а.с.24-26).

Крім цього, в зазначеному акті службового розслідування, крім вказаних порушень, міститься і посилання на нове порушення, зокрема, на ознаки підроблення позивачем службових документів.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 липня 2019 року у справі № 461/4863/16-ц вказано, що «важливим елементом застосування пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України є звільнення працівника за порушення, яке має ознаки одноразовості. Так, і рішення компетентного органу власника підприємства, і наказ про звільнення повинні містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою для звільнення. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити посилання на цілу низку (систему) порушень, за які був звільнений позивач, а лише вказувати на одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків».

Оскільки у рішенні сесії Чернівецької обласної ради від 16 травня 2023 року №117-12/23 та розпорядженні голови Чернівецької обласної ради від 16 травня 2023 року №51-П про звільнення ОСОБА_3 відсутнє чітке формулювання одноразового грубого порушення, що стало підставою для звільнення, а в постанові Першотравневого районного суду м.Чернівці від 24 січня 2023 року та акті службового розслідування, що стали підставою для звільнення, міститься ціла низка порушень, то суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок, що відповідачем не доведено грубого одноразового порушення трудових обов`язків позивачем, за яке він міг бути звільненим на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України.

Є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що одноразове грубе порушення трудових обов`язків полягає в тому, що позивач надав копію наказу №279 від 30 грудня 2020 року «Про врегулювання потенційного конфлікту інтересу», який не видавався і таким чином, на думку відповідача, йдеться про підробку службових документів. Як вбачається з рішення сесії Чернівецької обласної ради від 16 травня 2023 року №117-12/23 та розпорядження голови Чернівецької обласної ради від 16 травня 2023 року №51-П про звільнення ОСОБА_3 , що дане порушення не було підставою для звільнення. Крім цього, підставою для проведення службового розслідування щодо позивача стало виявлення причин та умов, що призвели до вчинення пов`язаного з корупцією правопорушення (т.1 а.с.22). В акті службового розслідування №2 від 11 травня 2023 року йдеться про припущення справжності наказу №279 від 30 грудня 2020 року (т.1 а.с.26).

Крім цього, колегія суддів зауважує, що відповідачем був пропущений строк притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Так, застосування заходів дисциплінарного впливу обмежується строками, визначеними в статті 148 КЗпП України, за змістом якої дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.

Як вбачається з матеріалів справи, що позивача звільнено за видачу трьох наказів від 25 січня 2021 року, 18 лютого 2021 року, 17 березня 2021 року, якими позивач підвищив посадовий оклад своєму синові, не повідомивши при цьому орган управління про реальний конфлікт інтересів. Отже, порушення позивачем були вчинені у 2021 році. Звільнення відбулося 16 травня 2023 року, тобто після спливу шести місяців з дня вчинення проступку.

З огляду на викладене суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення на підставі пункту 1 частини першої статті 41 КЗпП України здійснено відповідачем з порушенням вимог закону, тому дійшов правильного висновку про наявність підстав для поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, розмір якого відповідачем не спростований.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, і не може бути скасоване з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив це рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 листопада 2023 року слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Чернівецької обласної ради залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 01 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 січня 2024 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк