Справа № 544/202/24
пров. № 2/544/257/2024
Номер рядка звіту 69
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

11 квітня 2024 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді - Ощинської Ю.О.,

за участі секретаря судового засідання - Пірогова В.Г.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в м. Пирятин у приміщенні суду по вул. Ярмарковій, 17 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в:

30 січня 2024 року позивач звернулася до Пирятинського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вонамає похилий вік та незадовільний стан здоров`я (2 група інвалідності) і потребую стороннього догляду та матеріальної підтримки у вигляді відповідної допомоги. Зазаначила, що у неї є донька ОСОБА_3 , проте вона не може надавати позивачу відповідну допомогу, оскільки є пенсіонером і має незадовільний стан здоров`я. Окрім того, у неї є онук ОСОБА_2 , який може надавати допомогу на її утримання,оскільки ОСОБА_2 , працює та має доходи. На його утриманні інших осіб немає. Аліментні платежі з нього не стягуються. Просить суд стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, щомісячно, починаючи з дати подачі позовної заяви.

Ухвалою суду від 01 лютого 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання.

Позивач в судове засіданні не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги визнав повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно ст.ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб виникає спір.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що задоволенні позовних вимог слід відмовити з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Судом установлено, що ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи загального захворюваня та за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду (а.с. 3-6, 9).

Єдиним джерелом існування і доходу позивача є пенсія за віком, яка за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 складає 25175,76 грн. по 4195,96 грн. щомісяця (а.с. 14).

В обґрунтування потреби в отриманні матеріальної допомоги від онука позивач посилається на те, що її доходу, а саме пенсії, не вистачає, вона потребує постійного лікування, а відповідач має змогу надавати їй таку допомогу.

Відповідно до ст. 266 Сімейного кодексу України повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи з аналізу норм вказаної статті, обов`язок повнолітніх онуків по утриманню баби, діда наступає за наявності кількох умов, а саме: наявність спорідненості по прямій низхідній лінії, потреба в матеріальній допомозі особи та відсутність у неї інших осіб, які могли б надавати їй допомогу, а також матеріальна спроможність онуків надавати таку допомогу. При цьому законодавець вказує, що аліментні зобов`язання можуть бути лише за наявності всіх умов, відсутність хоча б однієї умови може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Проте, судом також встановлено, що матір`ю ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження та відомостей внесених до актового запису про народження, значиться ОСОБА_4 (а.с. 12). Дані про матір внесені у свідоцтво про народження та актовий запис про народження ОСОБА_3 різняться з відомостями про прізвище та ім`я внесеними до офіційних документів позивача.

Відповідно повідомлення Пирятинського центру надання соціальних послуг Пирятинської міської ради № 01-19/94 від 05.02.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає у АДРЕСА_1 , у Пирятинському центрі надання соціальних послуг Пирятинської міської ради не отримує (а.с. 33).

Як вбачається з копії актового запису про народження № 6 та довідки відділ ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 42/30.10-28 від 28.02.2024 у ОСОБА_1 є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 40-41).

Відповідно до статті 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Згідно з частиною першою статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Обов`язок повнолітніх дітей утримувати батьків чинним законодавством не пов`язується з працездатністю дітей і їх можливістю надавати батькам матеріальну допомогу та виникає на підставі сукупності наступних умов: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); непрацездатність матері, батька (тобто вони є особами, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або особами з інвалідністю): потреба матері, батька в матеріальній допомозі.

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов.

Обов`язок утримувати батьків включає: сплату аліментів; участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України право на утримання виникає за умови, якщо батьки: є непрацездатними (непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону (абзац сімнадцятий статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»); потребують матеріальної допомоги (тобто батьки не мають можливості забезпечити своє гідне існування у зв`язку з відсутністю пенсії чи її низького розміру).

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги (постанова Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 212/1055/18-ц).

Отже, як встановлено вище, позивач ОСОБА_1 має сина ОСОБА_5 та доньку ОСОБА_3 , на яких законом першочергового покладено обов`язок утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, крім того позивач отримує пенсію за віком та відповідно довідки про доходи сума за період з 01.07.2023 по 31.12.2023 складає 25175,76 грн., тобто розмір середньої пенсії в місяць складає 4195,96 грн.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» розмір прожиткового мінімуму з 1 січня 2024 року на одну особу в розрахунку на місяць складає 2920 гривень.

Таким чином, розмір соціального забезпечення, яке отримує позивач, перевищує прожитковий мінімум визначений законодавством.

Проте позивачем не надано до позовної заяви доказів, які підтверджують її потребу у матеріальній допомозі, а також того, що кошти, які вона отримує як пенсіонер, не є достатніми для підтримання її нормальної життєдіяльності.

Крім того, ні позивачем ні відповідачем не надано суду доказів щодо матеріального становища відповідача ОСОБА_2 та можливості ним утримувати ОСОБА_1 .

За таких обставин та враховуючи, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження її потреби в матеріальній допомозі та ту обставину, що у ОСОБА_1 є син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_3 , які зобов`язані її утримувати, тому суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову.

При вирішенні питання про судові витрати, суд приймає до уваги предмет вказаного спору, наслідки його розгляду судом, а тому вважає за необхідне застосувати положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору за категорією спору відповідно до Закону України «Про судовий збір», судовий збір у розмірі 1211 гривні 20 копійок має бути компенсований за рахунок держави за правилом ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 76, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду безпосередньо подається до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та мешканка АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 04.09.2000.

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований та мешканець АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 17.04.2004.

Суддя Ю.О.Ощинська