19.01.2024 Єдиний унікальний № 371/1569/23
провадження № 2-ві/371/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2024 року м. Миронівка

ЄУН 371/1569/23

Провадження № 2-ві/371/1/24

Миронівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшук Л.О.,

за участю секретаря судових засідань Литвин С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Миронівського районного суду Київської області Кириленко Марини Олексіївни у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення умов усного договору,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні судді Миронівського районного суду Київської області Кириленко Марини Олексіївни перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення умов усного договору.

13 грудня 2023 року від позивача надійшла заява «про недовіру слухати справу суддею Кириленко М.О.», яка за своїм змістом є заявою про відвід головуючому судді у справі Кириленко М.О.

Заявляючи відвід, позивач послався на ті обставини, що він не довіряє судді Кириленко О.М. розглядати зазначену справу, оскільки має з нею особисті ворожі стосунки, які сформовані внаслідок того, що остання, замість того, щоб виконувати свої прямі обов?язки як судді, ходить курити у заборонених місцях, ігноруючи час призначених нею судових засідань, що ним було зафіксовано. На підтвердження своїх доводів навів посилання на відео у мережі Інтернет.

Також вказав, що суддя Кириленко М.О. має на нього надуману образу за те, що заявлені ним попередньо у інших справах відводи постійно задовольняються іншими суддями, що свідчить про її низький рівень професійної майстерності, який підтверджений судовими рішеннями, зокрема у справі ЄУН 371/1174/22.

Також зазначив, що суддею Кириленко М.О. були демонстративно знехтувані правила статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, частини 3 статті 129 Конституції України, частини 1 статті 7, частини 2 статті 9, пункт 4 частини 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», статті 2, 7-12, 17-22 КПК України, пункт 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та практика ЄСПЛ.

Він повністю та безальтернативно не довіряє їй розглядати вказану справу, оскільки не вірить у справедливий розгляд за її участю.

Процитувавши повний зміст статті 39 ЦПК України, вказав, що у його випадку наявні такі підстави для відводу від участі у розгляді справи судді Кириленко М.О.

У змісті заяви також зазначив: «…дії судді Кириленко М.О. безпосередньо під час підготовчого засідання особисто: продемонстрували її особисту зацікавленість у розгляді вказаної справи на користь відповідача та є цілком обґрунтованим та очевидним, що суддя Кириленко М.О. уникнула забезпечення безстороннього судового розгляду справи незалежним та безстороннім судом, а відтак я не довіряю судді Кириленко О.М. слухати зазначену справу, та вважав, що відповідно до рішення ЄСПЛ у справах «Микаллеф проти Мальти» та «Мезнарич проти Хорватії» ЄСПЛ: кожний суддя у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зовоб?язаний вийти з процесу.»

Також вказав, що у разі ігнорування вказаного рішення ЄСПЛ вимушений буде подати скаргу до ВРП для захисту його прав та відкриття дисциплінарного провадження, оскільки вважає, що Україна - це правова держава.

Посилаючись на приписи підпунктів 3, 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, просив відвести від участі у розгляді справи № 371/1569/23 суддю Миронівського районного суду Київської області Кириленко М.О.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року суддя Мирнівського районного суду Київської області Кириленко М.О. визнала необґрунтованою заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кириленко М.О. та передала заяву для вирішення відводу у відповідності до вимог частини 3 статті 40 та частини 1 статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 15 січня 2024 року заяву передано на розгляд судді Капшук Л.О.

За правилами частин 2, 3, 5 статті 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

На підставі частин 7 та 8 статті 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Підстави заявленого відводу заявник виклав у поданій ним заяві, клопотань про розгляд його заяви за його участю не заявляв.

Свої доводи щодо необґрунтованості заявленого відводу суддя Кириленко М.О. виклала в ухвалі від 15 січня 2024 року.

Для розгляду заяви про відвід судді Кириленко М.О. витребувано матеріали цивільної справи ЄУН 371/1569/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення умов усного договору.

З урахуванням таких обставин, суд дійшов висновку про можливість вирішення питання про відвід судді без повідомлення учасників справи, на підставі частини 8 статті 40 ЦПК України.

З матеріалів справи ЄУН 371/1569/23 вбачається, що ухвалою від 03 листопада 2023 року суддя Кириленко М.О. прийняла до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок порушення умов усного договору, відкрила провадження у справі та призначила підготовче засідання у справі на 10 - 00 годину 13 грудня 2023 року.

Копія вказаної ухвали згідно з даними довідки про доставку електронного листа 03 листопада 2023 року доставлена до електронної скриньки ОСОБА_1 на електронну адресу ІНФОРМАЦІЯ_1, яка вказана ним у позовній заяві.

У підготовче засідання 13 грудня 2023 року учасники справи, в тому числі позивач ОСОБА_1 , не з?явилися, від представників відповідача адвокатів Божка М.І., Ковальського В.В., Шапошника Є.В. надійшли клопотання про відкладення підготовчого засідання. Позивач про причини неявки в підготовче засідання не повідомив, заяви щодо проведення підготовчого засідання у його відсутності не подав.

Відповідно до даних довідки, складеної секретарем судового засідання у зв?язку з неявкою в підготовче засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, розгляд справи здійснювався судом за їх відсутності. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювався.

Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 13 грудня 2023 року задоволено клопотання представників відповідача про поновлення строку на подання відзиву у справі та відкладено підготовче засідання на 06 лютого 2024 року.

Заява про відвід судді від позивача надійшла до суду вже о 16 год 31 хв 13 грудня 2023 року, тобто у день, на який призначено підготовче засідання, проте після проведення такого засідання.

Частиною 3 статті 39 ЦПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

В заяві про відвід судді позивач не вказав поважних причин, через які він не дотримався строків подання заяви про відвід, визначених частиною 3 статті 39 ЦПК України.

З ухвали судді Миронівського районного суду Київської області Кириленко М.О. від 15 січня 2024 року вбачається, що питання про дотримання позивачем строків заявлення відводу, визначених частиною 3 статті 39 ЦПК України, суддя не вирішувала. Матеріали справи не містять даних про з`ясування судом поважності причин пропуску відповідачем строку звернення з заявою про відвід, не вирішено питання про поновлення даного строку чи відмову в його поновленні.

Разом з тим суддя Кириленко М.О. вважає заявлений їй відвід необґрунтованим з огляду на те, що позивач не навів факти щодо упереджених чи неправомірних дій судді та об?єктивних фактичних обставин та обґрунтованих підстав, які свідчили б про її упередженість чи необ`єктивність. Вказала, що заявник на підтвердження викладених в заяві обставин, на які він посилається, як на підстави для відводу судді, до заяви не додав докази.

Дослідивши подану позивачем заяву про відвід судді Кириленко М.О., ухвалу судді Миронівського районного суду Київської області Кириленко М.О. від 15 січня 2024 року, матеріали цивільної справи № 371/1569/23, суд дійшов висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Кириленко М.О. не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді передбачені статтями 36, 37 ЦПК України.

Зокрема, за змістом частини 1 статті 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 2 - 4 даної статті визначено, що суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

В заяві про відвід судді Кириленко М.О. позивач послався на приписи пунктів 3, 5 частини 1 статті 36 ЦПК України, в силу яких суддя не може брати участі в розгляді цивільної справи і відводиться якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи або за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об?єктивності судді.

Позивач, обґрунтовуючи заяву про відвід, навів наступні підстави та обставини, що викликають у нього сумнів в безсторонності та неупередженості судді Кириленко М.О.:

Він має із суддею Кириленко М.О. особисті ворожі стосунки, оскільки він зафіксував на відеозапис факт того, що вона у час призначених нею судових засідань ходить курити у заборонених місцях, замість того щоб виконувати свої прямі посадові обов?язки, та вказав посилання на відео у мережі Інтернет;

Суддя має на нього надуману образу за те, що заявлені ним попередньо у інших справах відводи постійно задовольняються іншими суддями, що свідчить про її низький рівень професійної майстерності, який підтверджений судовими рішеннями, зокрема у справі № 371/1174/22;

Дії судді Кириленко М.О. безпосередньо під час підготовчого засідання особисто продемонстрували її особисту зацікавленість у розгляді вказаної справи на користь відповідача та є цілком обґрунтованим та очевидним, що суддя Кириленко М.О. уникнула забезпечення безстороннього судового розгляду справи незалежним та безстороннім судом.

Суд зазначає, що з врахуванням приписів пунктів 3, 5 частини 1 статті 36 та частини 3 статті 39 ЦПК України особа, яка звертається із заявою про відвід повинна вмотивувати наявність обставин, які об?єктивно свідчать про ймовірну упередженість або необ?єктивність судді або навести підстави для сумніву в неупередженості або об?єктивності судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід, а також вказувати на можливу заінтересованість судді у розгляді справи.

В самій заяві позивач не навів конкретні факти, що свідчать про те, що після здійснення ним вказаної відеозйомки судді Кириленко М.О. та після задоволення (зі слів позивача) його заяв про відвід судді у інших справах, остання під час розгляду цієї справи чи при будь - яких інших обставинах вчинила будь - які дії чи бездіяльність, які дають підставу для висновків про наявність ознак упередженості, необ?єктивності судді при розгляді справи, у якій заявлено відвід, чи ознак прямої або опосередкованої заінтересованості судді у результатах розгляду цієї справи. Заявник не вказав на конкретні об?єктивні зовнішні ознаки поведінки судді Кириленко М.О., які б стали підставою для його припущень щодо її неупередженості.

Також суд приймає до уваги те, що підготовче засідання у справі проводилося за відсутності учасників справи, позивач в підготовчому засіданні присутній не був, ухвалу суду про відкладення підготовчого засідання отримав 14 грудня 2023 року. Тому, подаючи заяву про відвід 13 грудня 2023 року він не міг знати про дії судді Кириленко М.О. під час підготовчого засідання.

Тож його твердження про те, що дії судді під час підготовчого засідання особисто продемонстрували її особисту зацікавленість у розгляді вказаної справи на користь відповідача та про те, що є цілком обґрунтованим та очевидним, що суддя Кириленко М.О. уникнула забезпечення безстороннього судового розгляду справи незалежним та безстороннім судом є лише суб?єктивними припущеннями позивача, які не ґрунтуються на жодному достовірному та доведеному факту.

Відповідно до приписів статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що кожному гарантується захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом, утвореним відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд створює такі умови, за яких кожному учаснику судового процесу гарантується рівність у реалізації наданих процесуальних прав та у виконанні процесуальних обов`язків, визначених процесуальним законом.

Суддя зобов?язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону, з дотриманням засад і правил судочинства (частина 7 статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Неупереджений розгляд справи є основним обов`язком судді. Таке положення закріплене в статті 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого Рішенням ХІ (черговим) з?їздом суддів України 22 лютого 2013 року.

Відповідно до приписів пунктів 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків, вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню на підставі частини 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Стаття 6 Конвенції вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб?єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» зазначив, що найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, заява № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб?єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об?єктивного критерію, тобто з?ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (Hauschildt Case), заява № 11/1987/134/188, § 46).

Позивач зазначає, що наявність упередженості судді Кириленко М.О. встановлена ним за критерієм, зміст якого наведено у рішенні ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти».

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об?єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (п. 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; п. 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (п. 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (п. 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; п. 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; п. 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»,).

В пункті 49 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Білуха проти України» вказано, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб?єктивним та об?єктивним критеріями. Відповідно до суб?єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об?єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. При вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об?єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, його використання залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

У пункті 104 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Craxi v. Italy» від 7 грудня 2000 року зазначено, що професійні судді мають досвід та підготовку, що дозволяє їм не піддаватись впливу якихось зовнішніх чинників, коли йдеться про судовий розгляд.

Посилання позивача на упередженість судді Кириленко М.О. через його поведінку щодо проведення її відеозйомки та задоволення його раніше заявлених їй відводів в інших справах не можна вважати об?єктивно обґрунтованими, оскільки такі доводи ґрунтуються на припущеннях та суб?єктивній оцінці позивачем обставин цих подій та їх наслідків.

Заява про відвід та додані до неї докази, а також матеріали справи не містять жодних фактів чи доказів, які можна було перевірити або підтвердити, і які свідчили б про вчинені суддею Кириленко М.О. активні дії чи бездіяльність під час розгляду цієї справи, які викликали б сумнів у її об?єктивності чи неупередженості.

Також суд враховує, що з предмета розгляду цієї справи не вбачається будь-який взаємозв?язок чи будь-яка залежність, які б прямо чи опосередковано вказували на необ?єктивність чи упередженість судді Кириленко М.О. або її заінтересованість у результатах розгляду справи.

Тож, наведені позивачем обставини, якими він обґрунтував заяву про відвід судді, не знайшли свого підтвердження, а тому відсутні підстави для висновку про наявність визначених пунктами 3,5 частини1 статті 36 ЦПК України передумов для відводу судді Кириленко М.О.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 41, 353 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заявленого позивачем ОСОБА_1 відводу судді Кириленко Марині Олексіївні у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої внаслідок порушення умов усного договору.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Л.О. Капшук