Справа № 149/3436/23
Провадження № 22-ц/801/595/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Павлюк О. О.
Доповідач:Копаничук С. Г.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 рокуСправа № 149/3436/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Копаничук С.Г.,

суддів: Медвецького С. К., Оніщука В. В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2024 року, ухвалене у складі судді Павлюк О. О., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, яка доглядає дитину до досягнення нею шести років,

встановив:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, яка доглядає дитину до досягнення нею шести років. Зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого, згідно судового наказу від 31.08.2021 року, стягуються аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 03.11.2022 з відповідача на її користь стягуються аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, тобто, до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із хворобою їх син потребує домашнього догляду з 21.10.2023 по 21.10.2024, з можливим подальшим погодженням до досягнення дитиною шестирічного віку. В зв`язку з чим, просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 24.10.2023 року, і на період, протягом якого їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребуватиме домашнього догляду, але не більше, ніж до досягнення дитиною шестирічного віку.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 24.10.2023 року, і на період, протягом якого їх син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потребуватиме домашнього догляду, але не більше, ніж до досягнення дитиною шестирічного віку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати, а у справі ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що суд не врахував, що він уже несе витрати на утримання сина, а також має витрати на власні потреби, пов`язані з проходженням військової служби; дружина не надала доказів про потребу в догляді за дитиною в зв`язку з хворобою до 6 років. Вважає, що розмір аліментів на утримання дружини не має перевищувати 1/8 розміру його доходів.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 29 листопада 2023 року вищевказаним вимогам закону не відповідає.

Визначаючи розмір аліментів у 1/4 частині від заробітку (доходу), суд першої інстанції виходив з того, що син сторін ОСОБА_4 є дитиною, яка хворіє та в зв`язку з цим потребує домашнього догляду, він проживає з матір`ю ОСОБА_1 , яка перебуває у відпустці без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання колишньої дружини не надає, хоча є працездатним і може таку допомогу надавати.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не може, виходячи з наступного.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_2 є батьком, а ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно судового наказу Хмільницького міськрайонного суду від 31.08.2021 з відповідача на користь позивача на утримання сина ОСОБА_5 стягуються аліменти в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше 10 прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (а.с. 4).

Згідно довідки № 132 від 19.09.2023 року про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 потребує домашнього догляду з 21.10.2023 по 21.10.2024 (а.с. 3).

Згідно консультативного заключення лікаря від 06.01.2024, ОСОБА_3 має діагнози F 06.8, F 90.1, F 80.1.

Згідно наказу про надання відпустки АТ "СЕНС БАНК" № 5795-К від 16.10.2023 ОСОБА_1 надано відпустку без збереження заробітної плати по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 22 жовтня 2023 року по 21 жовтня 2024 року (а.с. 5).

Згідно з ч. 3 ст. 84 СК України, якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

За положеннями ч. 4 ст. 84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Як вбачається з матеріалів справи, дитині ОСОБА_3 встановлено діагноз F 06.8, F 90.1, F 80.1 та він потребує стороннього догляду на строк з 21.10.2023 по 21.10.2024, з можливим подальшим погодженням до досягнення дитиною шестирічного віку.

Відповідно до змісту ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень і кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.ч.1,2 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до змісту ст. ст. 77-80 ЦПК України докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст.80 ЦПК достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

ОСОБА_1 на підтвердження своїх вимог не надала суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів про те, що їх син потребує її догляду аж до досягнення ним 6-річного віку, а підтверджує потребу ОСОБА_3 у домашньому догляді лише на один рік з 21.10.2023 по 21.10.2024.

Інша надана медична документація не містить висновків компетентної лікарської комісії, які б давали змогу, не вдаючись до припущень, зробити категоричний і однозначний висновок про наявність підстав для особливого догляду за дитиною до досягнення нею 6 років, і відповідно надавати позивачці на цей період утримання відповідача.

Тому слід погодитись з доводами апеляційної скарги про недоведеність вимог щодо стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, відразу до досягнення дитиною шести років.

В свою чергу ОСОБА_2 є фізично здоровою особою, проходить військову службу та отримує відповідне грошове забезпечення. Відомості щодо наявності у нього на утриманні інших осіб відсутні. З долученої позивачкою медичної документації, а саме обмінної карти вбачається, що на момент виписки з медичного закладу у дитини діагностовано ряд захворювань, які потребують подальшого спостереження, лікування та стороннього догляду. Крім цього, відповідач у апеляційній скарзі фактично погоджується зі стягненням з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/8 усіх видів його заробітку (доходу).

Частиною 2 статті 5 ЦПК України встановлено, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Сімейний кодекс України не містить імперативної заборони для визначення судом періоду стягнення аліментів на утримання дружини з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивач.

Колегія суддів вважає, що стягнення аліментів на утримання дружини доцільно визначити строком з 24.10.2023 року по 24.10.2024 та змінити визначений місцевим судом розмір з 1/4 на 1/6 частки всіх доходів щомісячно, що не призведе до значного погіршення майнового стану платника аліментів, з урахуванням отримуваного ним доходу, та прогнозованих витрат на утримання спільної дитини.

При цьому слід враховувати, що за ч. 2 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості 50 % заробітної плати боржника, проте за положеннями ч. 3 цієї статті це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, в своїй сукупності задоволення позовних вимог, не суперечитиме вимогам Закону України "Про виконавче провадження".

Враховуючи, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, не всі його висновки відповідають обставинам справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, відповідно рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 10 січня 2024 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, яка доглядає дитину до шести років, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), на період догляду за дитиною до 6-річного віку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 24.10.2023 року по 24.10.2024 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач С. Г. Копаничук

судді: С. К. Медвецький

В. В. Оніщук