Справа № 289/864/23
Провадження № 22-ц/801/550/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кириленко О. О.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 рокуСправа № 289/864/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Стадника І. М.

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк»

на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

Рішення ухвалив суддя Кириленко О. О.

Рішення ухвалено об 11:19 год у м. Радомишль Житомирської області

Повний текст рішення складено 24 серпня 2023 року,

Встановив:

У квітні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22 784,97 грн. в межах вартості майна, одержаного у спадщину від ОСОБА_3 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та судових витрат в розмірі 2684,00 грн.

Свої вимоги позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» обґрунтував тим, що 26 вересня 2013 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 016/09/2013/0022, відповідно до якого останньому надано кредит в сумі 117 000,00 грн. з терміном кредитування по 25 липня 2019 року зі сплатою за користування кредитними коштами 18,30 % річних, а за користування кредитними коштами понад термін встановлений в п. 1.3. даного договору зі сплатою 23,30 % річних. Виконання кредитних зобов`язань забезпечено іпотекою придбаного за кредитні кошти житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0024 (договір іпотеки від 26 вересня 2013 року, укладений між банком (іпотекодержатель) та ОСОБА_3 (іпотекодавець), а також договором поруки від 26 вересня 2013 року № 016/09/2013/0022-П, який укладений між банком та ОСОБА_2 , яка виступила поручителем.

07 жовтня 2014 року банку стало відомо про смерть позичальника ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 21 січня 2015 року банк до установ нотаріату Радомишльського району Житомирської області подав вимогу (претензію) про обов`язок спадкодавця ОСОБА_3 погасити борг у загальній сумі 115 643,99 грн., яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 26 (спадкова справа №155/2014), та є претензією кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 . Вказана вимога (претензія) кредитодавця є в нотаріальній конторі, заведена спадкова справа та про наявність претензії кредитора спадкоємці повідомлені. 29 січня 2019 року банку стало відомо про наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису, відповідно до якого визначено, що власником предмета іпотеки є ОСОБА_4 на підставі ухвали Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2015 року, після чого банк в межах встановленого законом строку змушений був звернутись до неї з позовом про стягнення заборгованості за кредитом померлого з вартості отриманого нею спадкового майна.

01 березня 2021 року рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області у справі № 289/839/19 відмовлено ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з вартості майна іпотеки, отриманої останньою у спадок від позичальника, однак постановою Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року вказане рішення скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позов ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» задоволено частково в сумі 22 784,97 грн. При розгляді справи судом апеляційної інстанції стало відомо про наявність іншого спадкового майна померлого боржника, крім відомого банку, та про те, що до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , крім ОСОБА_2 , що має 1/5 частку спадку, також належать спадкоємці: ОСОБА_5 , якому належить 2/5 частки спадкового майна, ОСОБА_6 , якій належить 1/5 частка спадкового майна та неповнолітня дочка ОСОБА_3 ОСОБА_1 , якій належить 1/5 частка спадкового майна. При цьому, за рішенням суду апеляційної інстанції частки були визначені в неохопленій заповітом частині майна, про існування якого до цього банк не знав та не міг знати.

До того ж зі справи № 289/2322/14-ц банку стало відомо, що ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2015 року визнано укладеною між сторонами мирову угоду, за умовами якої визнано за ОСОБА_4 право власності на цілий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав чоловіку ОСОБА_3 , який помер.

Законним представником відповідача неповнолітньої ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України, є її мати ОСОБА_4 , яка знала про існування боргу у спадкодавця та не здійснювала ніяких дій для погашення існуючої заборгованості, хоча на підставі ухвали суду від 05 жовтня 2015 року половину будинку із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 як законний представник ОСОБА_1 , отримала в інтересах відповідача та зареєструвала на своє ім`я.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2023 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , в особі законного представника ОСОБА_4 , про стягнення заборгованості відмовлено.

Позивач ПАТ АБ «Укргазбанк» подав апеляційну скаргу, яку передано на розгляд до Вінницького апеляційного суду, після заявлених самовідводів суддями Житомирського апеляційного суду, розпорядженням в. о. голови Житомирського апеляційного суду Наталі Григорусь.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неповне з`ясування та не доведення обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, а також невідповідність висновків викладених в рішенні суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що суд першої інстанції пославшись на зміст постанови Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 289/839/19 в частині того, що до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , належать: ОСОБА_2 (1/5 частка), ОСОБА_5 (2/5 частки), ОСОБА_6 (1/5 частка) та ОСОБА_1 (1/5 частка); частки визначені в неохопленій заповітом частині, невірно застосував норми ч. 4 ст. 82 ЦПК України, врахувавши заповіт позичальника (спадкодавця) на ім`я ОСОБА_4 як неподільну частину спадку ОСОБА_3 , що належить виключно тільки законному представнику відповідача її матері ОСОБА_4 .

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу позивача у встановлений судом строк не надала.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (кредитором) та ОСОБА_3 (позичальником) укладений кредитний договір №016/09/2013/0022, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 кредит у сумі 117 000 грн. на придбання житлової нерухомості: житлового будинку та земельної ділянки площею 0,25 га, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , зі сплатою відповідних процентів за користування кредитом та із терміном кредитування по 25 липня 2019 року (а. с. 6-8).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 154347541 від 29 січня 2019 року за договорами купівлі-продажу від 26 вересня 2013 року ОСОБА_3 набув право власності на нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку площею 0,25 га з кадастровим номером :04:002:0024, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та на підставі договору іпотеки від 26 вересня 2013 року внесено відомості про заборону на нерухоме майно, розмір основного зобов`язання 117 000 грн., іпотекодержатель ПАТ АБ «Укргазбанк», а іпотекодавцем є ОСОБА_3 (а. с. 16-18).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 11).

ПАТ АБ «Укргазбанк», як кредитор спадкодавця, пред`явив свої вимоги до спадкоємців ОСОБА_3 вимогою (претензією) від 21 січня 2015 року через державного нотаріуса та приватних нотаріусів Радомишльського районного нотаріального округу Житомирської області, що підтверджується листом приватного нотаріуса Мельниченко Н. М. від 17 листопада 2016 року № 628/02-14 (а. с. 13, 14, 15). Так, у листі приватного нотаріуса повідомляється, що 21 січня 2015 року на адресу нотаріальної контори надійшла претензія кредитора до спадкоємців ОСОБА_3 , заведена спадкова справа № 155/2014 та згідно зі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України про наявність претензії спадкоємців повідомлено.

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 05 жовтня 2015 року визнана укладеною між сторонами мирова угода, за умовами якої, визнано за ОСОБА_6 та ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом, по 1/2 частині кожному, на житловий будинок із господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належав їхньому батьку, який помер. Окрім того, визнано за ОСОБА_4 право власності на цілий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав її чоловіку ОСОБА_3 , який помер. Також визнано за ОСОБА_4 право власності на вантажний автомобіль ГАЗ 2752-414, бензопилу та дерев`яну дитячу люльку. Ухвала суду про визнання мирової угоди є чинною та у встановленому законом порядку не скасована (а. с. 19).

Зі змісту постанови Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 289/839/19 вбачається, що судом встановлено, що до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , належать: ОСОБА_2 (1/5 частка), ОСОБА_5 (2/5 частки), ОСОБА_6 (1/5 частка) та ОСОБА_1 (1/5 частки), частки визначені в неохопленій заповітом частині. Крім того, цією ж постановою апеляційного суду встановлено факт дотримання позивачем строку пред`явлення вищевказаної вимоги до спадкоємців (а. с. 20-24).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись із позовом до ОСОБА_1 як до спадкоємиці ОСОБА_3 , мав довести, що спадкодавцю за життя належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно та воно було успадковане відповідачем. Однак, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що відповідач-спадкомець неповнолітня ОСОБА_1 отримала від спадкодавця ОСОБА_3 майно у спадщину і як наслідок набула обов`язку задовольняти вимоги кредитора.

При цьому, суд відхилив доводи позивача стосовного того, що ОСОБА_1 набула у власність частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в інтересах своєї доньки, тобто відповідачки, є неспроможними, оскільки спростовуються дослідженими судом доказами.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції хибним з урахуванням наступного.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Частиною першою статті 1222 ЦК України, визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Позивач заявив вимоги до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 в порядку ст.1281,1282 ЦК України.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання щодо повернення позики входять до складу спадщини, то застосуванню підлягають норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора.

Згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

При вирішенні спору про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені неправильно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень (постанова КЦС Верховного Суду від 19 грудня 2019 року у справі № 520/11429/17).

Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 320/4938/17 встановив умови (межі) за наявності яких преюдиційні обставини не потребують доказування, а саме: «суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини; об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини».

З урахуванням того, що позивач у даній справі обґрунтовує свої вимоги такими ж обставинами як і у справі № 289/839/19, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Так, постановою Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 289/839/19 встановлено: «що після смерті ОСОБА_3 упродовж шести місяців з часу відкриття спадщини до приватного нотаріуса звернулися: 17 жовтня 2014 року ОСОБА_4 (дружина померлого) із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (син померлого) із заявою про прийняття спадщини після смерті батька; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 (донька померлого) із заявою про прийняття спадщини після смерті батька; ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 (мати померлого) із заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті сина на користь ОСОБА_5 , тобто сина спадкодавця або її онука. Також у спадковій справі міститься інформація про народження ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_1 , батьком якої записаний ОСОБА_3 .

За положеннями ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (частина перша ст. 1261 ЦК України). Малолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину (зі змісту частини четвертої ст.1268 ЦК України).

Із огляду на вищевикладене, до кола спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , належать: відповідач ОСОБА_2 (1/5 частка); третя особа ОСОБА_5 (2/5 частки=1/5+1/5), третя особа ОСОБА_6 (1/5 частка) та третя особа ОСОБА_1 (1/5 частка). Частки визначені в неохопленій заповітом частині.

Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. П`ята частина від 113 924,84 грн складає 22 784,97 грн (113 924,84 :5)».

Постанова Житомирського апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі № 289/839/19 набрала законної сили, не була оскаржена, а тому обставини та висновки викладені у ній мають преюдиційне значення у даній справі.

На зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, формально пославшись на недоведеність вимог та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі викладеного апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду підлягає скасуванню, з прийняттям нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Частиною 1, 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, у зв`язку з задоволенням позовних вимог та задоволенням вимог апеляційної скарги, відповідно до положень ст. 141, п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд, вирішує питання щодо розподілу судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 6710,00 грн., що складається із витрат зі сплати судового збору: при поданні позову у розмірі 2684,00 грн., що підтверджуються платіжною інструкцією № 9835-3316 від 10 березня 2023 року (а. с. 5); при поданні апеляційної скарги у розмірі 4026,00 грн, що підтверджуються платіжною інструкцією № 14791-64 від 11 вересня 2023 року (а. с. 177).

Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України)

На підставі викладеного і керуючись ст. 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» задовольнити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 23 серпня 2023 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 1/5 частину боргу спадкодавця ОСОБА_3 в розмірі 22 784,97 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 6710,00 грн. в рахунок повернення судового збору, сплаченого за подачу позовної заяви і апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. М. Стадник