Провадження № 2/336/1092/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/про забезпечення позову/

04 січня 2024 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дмитрюк Оксана Вікторівна, розглянувши заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

28.12.2023 р. до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ТОВ «Укрдебт Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 813844,70 грн., до якої було додано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою судді від 01.01.2024 р. заяву про забезпечення позову було повернуто заявнику на підставі ч. 9 ст. 153 ЦПК України.

Після усунення недоліків, на які вказав суд в ухвалі від 01.01.2024 р., 03.01.2024 р. через систему «Електронний суд» від ТОВ «Укрдебт Плюс» до суду надійшла заява про забезпечення позову.

За заявою позивач, посилаючись на існування обґрунтованої ймовірності неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів із боржника за рахунок наявного у нього майна, що значно ускладнить поновлення порушених прав та інтересів позивача, просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: земельну ділянку, кадастровий номер: :03:000:0508, площею 2,0563 га; квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,35 кв.м., житловою площею 17,04 кв.м.; квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 33,61 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м..

Вивчивши заяву про забезпечення позову та матеріали, що до неї додані, суддя дійшов висновку про часткове її задоволення з наступних підстав:

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 21807,20 доларів США, що, на момент звернення до суду, еквівалентно 813844,70 грн.. Підставою звернення до суду з зазначеним позовом є неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р..

В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 05.11.2008 р. між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_1 , як іпотекодавцем, було укладено Іпотечний договір № 725-01/Z-07, посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Буцикіною Л.О. за реєстровим номером 2865. За цим договором іпотекодавцем передано в іпотеку банку трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно з договором іпотеки від 05.11.2008 р., сторони погодили ринкову вартість предмету іпотеки в розмірі 197 000,00 грн.. Розмір заборгованості, яку позивач просить стягнути з відповідача, складає 813844,70 грн.. Таким чином, у разі ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості на користь позивача, можливість виконання цього рішення суду буде відсутня у зв`язку із недостатньою вартістю іпотечного майна для погашення кредитної заборгованості, відповідно до договору іпотеки.

02.07.2010 р. ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Український промисловий банк» уклали договір про передачу активів ТОВ «Укрпромбанк» в рахунок погашення заборгованості. Внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги від боржників належного та реального виконання обов`язків за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, а також попередніми договорами.

За вказаним договором від ТОВ «Укрпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» було передано, в тому числі, право вимоги за кредитним договором № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р. та договорами забезпечення.

13.05.2020 р. ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Укрдебт Плюс», відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), уклали договір купівлі-продажу прав вимоги № 2245/К/1. За цим договором в порядку та на умовах, визначених ним, ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «Укрдебт Плюс» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців) та поручителів, зазначених у додатку до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави (іпотеки), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Згідно вказаного договору, ТОВ «Укрдебт Плюс» набуло право вимоги, в тому числі за кредитним договором № 725-01/К-07 від 05.11.2008 р. та договорами забезпечення.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Вивчивши заяву позивача та письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої цієї статті, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 3, 4 постанови від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При розгляді заяви про забезпечення позову суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно з пунктом 43 рішення у справі «Шмалько проти України» право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

У пункті 6 Постанови № 9 зазначено, що забезпечення позову визначається як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

З огляду на викладене, вбачається висновок, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий захід забезпечення позову буде спроможній забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

Як на підставу забезпечення позову представник позивача посилається на те, що існує обґрунтована ймовірність неможливості виконання рішення суду про стягнення коштів з боржника за рахунок наявного у нього майна.

Зазначені позивачем обставини, що викладені у позовній заяві та у заяві про забезпечення позову, містять належне обґрунтування припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог. На підтвердження належності відповідачу земельної ділянки, кадастровий номер: :03:000:0508, площею 2,0563 га; квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 30,35 кв.м., житловою площею 17.04 кв.м.; квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 33,61 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м. заявником надано: копію Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

Враховуючи вищевикладене та те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає за доцільне заяву задовольнити частково.

Як вбачається в матеріалів справи, між сторонами існує спір щодо стягнення з відповідача на користь позивача, заборгованості за кредитним договором у розмірі 21807,20 доларів США, що еквівалентно 813844,70 грн., але враховуючи ту обставину, що позивачем не надано оціночної вартості майна, на яке просить накласти арешт, суддя вважає, що для забезпечення позову достатнім буде накладення арешту лише на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,35 кв.м., житловою площею 17,04 кв.м. та квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 33,61 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., які належать відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрдебт Плюс» (, місцезнаходження: м. Київ, проспект Степана Бандери, 28-А) до ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_4 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 30,35 кв.м., житловою площею 17,04 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 33,61 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити заявнику, Центральному відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для виконання.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів в порядку ст.. 354 ЦПК України.

Суддя О.В.Дмитрюк

Ухвала набрала законної сили 04.01.2024 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання 04 січня 2027 року.

Ухвала видана 04.01.2024 року.

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах цивільної справи № 336/13552/23, провадження № 2/336/1092/2024 Шевченківського районного суду м. Запоріжжя.