Справа№592/108/24
Провадження №2-о/592/44/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми в особі судді Князєва В.Б., за участю секретаря судового засідання Носової А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Суми цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про встановлення факту смерті,

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, посилаючись на те, що вона є дружиною ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка. У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 , 14.11.2023 Сімферопольським районним відділом ДРАЦС № 2 Департаменту ДРАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 8. З метою реєстрації факту смерті, вона звернулася до Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питанням про проведення державної реєстрації смерті. Усно їй було відмовлено у вчиненні реєстраційних дій, посилаючись на пред`явлення документів виданих на території, де орган державної реєстрації України тимчасово не здійснює свої повноваження. Таким чином, отримати свідоцтво про смерть у і Сумського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питанням про проведення державної реєстрації смерті неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України. Підтвердженням факту смерті є медичне свідоцтво про смерть № 254 від 03.11.2023 та свідоцтво про смерть видане в м. Нова Каховка, наразі окупована територія. Зазначене місце смерті, а саме м. Нова Каховка, є тимчасово окупованою територією України, визначеною Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупований територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією». Тому просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народився в с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області, який мав місце ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка Херсонської області у віці 63 роки.

Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації з м. Нова Каховка Херсонської області, наразі фактично проживає у м. Суми.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 24.09.1983 уклали шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини ОСОБА_1 .

У зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, 11.11.2023 Сімферопольським районним відділом ДРАЦС №2 Департаменту ДРАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про смерть, актовий запис № 8.

Факт смерті ОСОБА_2 також підтверджується медичним свідоцтвом про смерть № 254 від 03.11.2023, місце смерті Херсонська область м. Нова Каховка.

Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною згідно п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією.

Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18,- будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Статтею 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону, державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Відповідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ППК України,- суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Крім того, суд вважає за необхідне враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи факт смерті чоловіка ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , а також те, що місце смерті є тимчасово окупованою територією України, зафіксувати належним чином факт смерті іншими медичними або реєстраційними документами, так само як із будь-яким іншими документами, виданими уповноваженими на те органами, заявниця не має і не мала можливості, а отже не може отримати свідоцтво про смерть в силу закону, оскільки не може подати документи, визначені ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», з метою захисту законних прав та інтересів, суд приходить до висновку про те, що заява ОСОБА_1 , є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 315, 317, 319 ЦПК України, ст. 647 ЦК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 (із змінами і доповненнями, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.05.1998), -

ухвалив:

Встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в с. Великі Копані Цюрупинського району Херсонської області, дата смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нова Каховка Херсонської області у віці 63 років.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Сумського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Б. Князєв