ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/13108/23
Провадження № 22-ц/821/272/24
категорія на ухвалу

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Гончар Н.І., Новікова О.М.

секретаря: Ярошенко Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

представника позивача адвоката Скіці Станіслав Миколайович

відповідач: ОСОБА_2

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Скіця Станіслава Миколайовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

в с т а н о в и в :

Описова частина

У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Скіць С.М. звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що з квітня 2020 року проживають з чоловіком окремо. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами.

Протягом останніх років сторони намагалися примиритися, однак зусилля виявилися марними. Тому позивачка прийняла остаточне рішення, змінювати його не має намірів, оскільки фактично сторони уже проживають окремо за різними адресами, кожен окремо будує власне життя, спільного бюджету та господарства не ведуть. Відтак, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить інтересам як позивача так і відповідача.

В зв`язку з вищевикладеним просила суд розірвати шлюб, укладений 06.08.1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити дівоче « ОСОБА_4 ».

Звертаючись до суду з позовом позивач зазначила, що останнє місце проживання відповідача АДРЕСА_1 , а отже позовна заява підсудна Соснівському районному суді м. Черкаси.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2023 року цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Скіця Станіслава Миколайовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передано за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Не погоджуючись з ухвалою суду відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм процесуального права, не з`ясування судом обставин, що мають значення для вирішення питання про передачу справи за підсудністю до іншого суду, просить ухвалу суду скасувати, залишити без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування скарги зазначено, що з липня 2019 року відповідач фактично знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_2 , на підтвердження цього надає копію свого паспорта.

Крім того, апелянт ставить до відома, що ним 29.11.2023 року подано до Придніпровського районного суду позовну заяву про розірвання шлюбу із ОСОБА_1 та судове засідання призначено на 04.01.2024 року.

Своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався.

27 грудня 2023 року на адресу суду надійшла заява від представник позивача адвоката Скіця С.М. про повернення позову без розгляду та просив прийняти заяву про відкликання позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Постановити ухвалу про повернення без розгляду. Повернути судовий збір в розмірі 1073,60 грн.

У відповідності до вимог п. 13 ст.7, п. 6 ч.1 ст. 353, ч.2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційна скарга на ухвали суду про передачу справи на розгляд іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Що стосується заяви представника позивача адвоката Скіця С.М., колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу.

Представник позивача адвокат Скіць С.М. звернувся до апеляційного суду з заяву про повернення позовної заяви без розгляду посилаючись на п.3 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, що позовна заява повертається у випадках, коли до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заяви про відкликання позовної заяви.

Колегія суддів зазначає, що на стадії апеляційного перегляду судового рішення суду першої інстанції, до повноважень не входять вирішення процесуальних питань, які віднесенні на розгляд до суду першої інстанції, а тому колегія суддів приходить до висновку, про залишення вказаної заяви без розгляду.

Що стосується перегляду судового рішення по суті.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржуване рішення щодо передачі цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_2 , тому згідно положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України, справа Соснівському районному суді м. Черкаси не підсудна та відповідно на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України підлягає передачі до Чорнобаївського районного суду Черкаської області за територіальною підсудністю.

З таким висновком суду погоджується і суд апеляційної інстанції з огляду на таке.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України).

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до статті 23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції.

Параграфом 3 глави 2 розділу І ЦПК України визначено територіальну юрисдикцію (підсудність) справи.

Відповідно до частини другої статті 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленим законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

Суд відкриває провадження у справі за правилами, встановленими у статті 187 ЦПК України.

Частиною 6 ст. 187 ЦПК України встановлено, що у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Згідно положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», «реєстрація» - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Водночас ст. 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів.

Згідно п.1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Матеріалами справи підтверджується, що в листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якому зазначено місце зареєстрованого проживання відповідача: АДРЕСА_1 (а. с.1-3).

Судом першої інстанції в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру щодо наявної інформації про особу відповідача ОСОБА_2 .

Відповідно до отриманої судом першої інстанції відповіді № 341172 від 30.11.2023 року, зареєстроване місце проживання відповідача зазначено: АДРЕСА_2 (а.с. 14).

Відповідно до частини 2 статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

З аналізу наведеної процесуальної норми вбачається, що справа про розірвання шлюбу може розглядатися за місцем фактичного перебування будь-кого із сторін у справі, тобто позивача або відповідача, але за попередньою домовленістю між ними.

Однак, як вбачається з поданої ОСОБА_1 позовної заяви та доданих до заяви додатків, останнім не додано доказів, які б свідчили, що між сторонами досягнуто згоди щодо подання заяви про розірвання шлюбу за місцем фактичного проживання відповідача, яке зазначено у позові.

Не додано таких доказів апелянтом і до апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає наведені апелянтом підстави що відповідач знявся з реєстрації в смт. Чорнобай в 04.07.2019 року, є безпідставними, оскільки відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру щодо наявної інформації, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про порушення ОСОБА_1 правил територіальної підсудності при поданні позовної заяви до Соснівського районного суду м. Черкаси та, як наслідок, суд першої інстанції обґрунтовано передав справу за підсудністю до Чорнобаївського районного суду Черкаської області.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання про підсудність справи.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 листопада 2023 року у справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Скіця Станіслава Миколайовича до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 24 січня 2024 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді Н.І. Гончар

О.М. Новіков