Провадження № 2/470/104/24
Справа № 478/176/24
У Х В А Л А

01 квітня 2024 року смт. Березнегувате

Суддя Березнегуватського районного суду Миколаївської області Луста С.А., розглянувши позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію,

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2024 року до Березнегуватського районного суду Миколаївської області на підставі ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 березня 2024 року за підсудністю надійшла цивільна справа № 478/176/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська електропостачальна компанія" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до висновку, що дана цивільна справа помилково направлена до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з огляду на таке.

Нормою частини 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Вищевказана справа була направлена на адресу Березнегуватського районного суду Миколаївської області за підсудністю відповідно до ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 березня 2024 року.

Як вбачається зі змісту ухвали, підставою для направлення справи за підсудністю до Березнегуватського районного суду Миколаївської області стало те, що місце проживання відповідача ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .(а.с.24-25)

Згідно з матеріалів справи представник позивача ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» звернувся до Казанківського районного суду Миколаївської області із позовною заявою про стягнення боргу за спожиту електричну енергію та просив стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія" 1030,08 грн. заборгованості за спожиту електричну енергію та 3028,00 грн. сплаченого судового збору.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Аналіз змісту п. 1 ч. 1ст. 31 ЦПК України дає підстави для висновку, що для передачі справи за територіальною юрисдикцією суд повинен встановити обставини, які вказуються на відсутність у суду, до якого звернувся заявник, компетенції на розгляд заяви, а також наявність такої компетенції у іншого суду, до якого така заява передається судом.

Частиною 1 статті 27 ЦПК України встановлено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Правила загальної підсудності застосовуються до всіх справ позовного провадження, за винятком тих, для яких ЦПК України встановлює інший вид підсудності.

Статтею 30 ЦПК України для окремих видів позовів встановлено виключну підсудність.

Так, згідно з частиною 1 статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Відповідно до частини першої статті 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Таким чином, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності (постанови Верховного Суду від 10 квітня 2019 року по справі № 638/1988/17 (провадження № 61-30812св18), від 04 березня 2020 року по справі № 757/91/19-ц (провадження № 61-19591св19, від 16 лютого 2021 по справі № 911/2390/18).

У постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, Велика Палата Верховного Суду, зазначила, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном. Надання послуг з утримання майна нерозривно пов`язане з об`єктом нерухомого майна, зокрема вищезазначеним житловим приміщенням, користувачем чи власником якої є позивач.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 (провадження № 12-73гс20) також навела висновки про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 08 березня 2024 року року справу направлено за підсудністю до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з посиланням на положення частини першої статті 27 ЦПК України, оскільки відповідач ОСОБА_1 зареєстрований на території АДРЕСА_1 .

Однак як вбачається з матеріалів заяви, предметом позову є зобов`язання, які випливають з надання послуг щодо постачання електричної енергії до об`єкту нерухомого майна. Такі послуги надаються за місцем знаходження цього майна.

Позивач просить стягнути борг за спожиту електричну енергію, що виникла за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на території Казанківської громади Баштанського району Миколаївської області, а значить відноситься до підсудності Казанківського районного суду Миколаївської області.

Під підсудністю у цивільному процесуальному праві розуміють інститут (тобто сукупність правових норм), який регулює віднесення справ, які підлягають розгляду судами цивільної юрисдикції, до відання конкретного суду судової системи України для розгляду по першій інстанції. Тобто, визначити підсудність цивільної справи означає встановити компетентний, належний суд у цій справі.

Згідно пункту 1 частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне повернути вказану цивільну справу на розгляд до Казанківського районного суду Миколаївської області, як помилково направлену.

Керуючись ст. ст.27,31,187 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 478/176/24 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію повернути Казанківському районному суду Миколаївської області (56002, вул. Центральна, 50 смт. Казанка Баштанського району Миколаївської області), як помилково направлену.

Ухвала суду може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом 15-ти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя С. А. Луста