Справа № 158/369/24
Провадження № 2/0158/197/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Корецької В.В.
за участю секретаря - Процик Л.В.
представника позивача адвоката Нестерука Р.В.
відповідача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів, -
в с т а н о в и в :
Представник ОСОБА_2 адвокат Нестерук Р.В. звернувся в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2022 року з позивача стягуються аліменти в користь відповідача на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 08.11.2021 року і до досягнення ними повноліття.
Зазначає, що із 20.08.2023 року старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом із позивачем та відповідно перебуває на його утриманні.
Окрім того, вказує, що у звязку із початком повномасштабної агресії з боку рф, позивач ОСОБА_2 був змушений виїхати за межі України до Республіки Польща, де на його утриманні також перебувають колишня дружина сина відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 з малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, вже перебуваючи на території Республіки Польща у ОСОБА_5 народилася донька ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Тобто, на утриманні позивача перебуває чотири особи, двоє з яких малолітні особи.
Враховуючи наведене та погіршення матеріального становища платника аліментів, просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються із ОСОБА_2 , на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2022 року на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 08.11.2021 року і до досягнення ними повноліття на 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня ухвалення рішення у справі і до досягнення дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повноліття.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 07.02.2024 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Нестерук Р.В. у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.
Заслухавши пояснення учасників справи, кожного зокрема, дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 17.03.2022 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти в користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви 08.11.2021 року і до досягнення ними повноліття.
Як вбачається із матеріалів справи, старший син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час проживає разом із позивачем ОСОБА_2 /а.с.19-22/.
При цьому, суд звертає увагу на те, що на момент розгляду справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітнім.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Стаття 181 СК України передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 4 ст. 181 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №536/1557/17 (провадження №61-7584св18), від 30.06.2020 у справі №343/945/19 (провадження №61-2057св20).
В обґрунтування своїх позовних вимог про зміну розміру аліментів, представник позивача зазначив, що ОСОБА_2 на даний час не має офіційного місця роботи, на його утриманні перебувають четверо осіб, двоє з яких є малолітніми особами, а тому розмірі аліментів підлягають зміні, тобто, зменшенню.
З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення (зміну) розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.
Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.
При цьому суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.
Аналізуючи норму ст. 192 СК України можна дійти до висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для збільшення або зменшення розміру аліментів. Зміна сімейного стану є самостійною та незалежною від зміни матеріального стану підставою для розміру аліментів.
Згідно із ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст. 76, 77 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Позивачем ОСОБА_2 та його представником адвокатом Нестеруком Р.В. не було надано суду письмових доказів, які б підтверджували погіршення його майнового стану чи інші обставини, які не дозволяють йому сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі.
Варто також зазначити, що спільне проживання позивача ОСОБА_2 разом із повнолітнім сином ОСОБА_3 , колишньою дружиною сина відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_5 та її малолітніми дітьми, не є підставою для зміни розміру стягнення (зменшення) аліментів та не підтверджує зміну матеріального становища відповідача.
Суд також звертає увагу на те, що необхідність утримувати інших дітей (осіб) не виключає обов`язку позивача ОСОБА_2 , як батька, надавати рівноцінну матеріальну допомогу своєму сину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який її потребує. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншими.
Факт народження у платника аліментів другої дитини (як зазначено у позовній заяві) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та виникнення законного обов`язку щодо її утримання, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів на утримання інших дітей. Застосування вищенаведених правових норм відповідає висновку, викладеному у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, від 3 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц, а тому суд, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, враховує їх при вирішенні даного спору.
Жодних інших належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення матеріального стану позивача, що є підставою для зміни розміру стягуваних аліментів суду надано не було.
З врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати сина, а також те, що позивачем та його представником не надано належних та допустимих доказів погіршення матеріального становища ОСОБА_2 , суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги про зміну розміру аліментів суперечать інтересам дитини, його рівню життя, погіршать його матеріальне становище, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Разом з тим, суд роз`яснює позивачу, що за наявності для того підстав позивач не позбавлений права в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також вирішувати питання про стягнення заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дітей.
Окрім того, відповідно до ч. 1 п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача, а тому, у зв`язку із відмовою у задоволенні позову судовий збір та витрати на правничу допомогу суд покладає на позивача .
Керуючись статтями 12, 81, 247, 263-265, 274-279, 280, 354 ЦПК України, суд, -
у х в а л и в :
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Представник позивача адвокат Нестерук Роман Васильович, адреса: м. Луцьк, вул. Винниченка, 49/20, Волинської області.

Відповідач ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька

Повний текст рішення суду виготовлено 01.04.2024 року.