Провадження № 22-ц/802/116/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Трикош Н. І.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 08 вересня 2022 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 23 вересня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2020 року. За час перебування у шлюбі ними набуто у власність рухоме майно, а саме: 30 березня 2019 року автомобіль «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, р. н. НОМЕР_2 та 02 листопада 2018 року мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , р. н. НОМЕР_4 , які були зареєстровані на ОСОБА_1 . 06 березня 2020 року ОСОБА_1 без його згоди відчужила автомобіль «Nissan Rogue» своїй матері ОСОБА_4 , проте на даний час постійно ним користується. ОСОБА_1 11 липня 2023 року без його відому забрала мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», який перебував у його користуванні. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив визнати спільною сумісною власністю подружжя автомобіль «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, р. н. НОМЕР_2 та мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , р. н. НОМЕР_4 , причіп «TA-HO G-2911», кузов № НОМЕР_5 , 2017 року випуску, р. н. НОМЕР_6 та причіп «PRAGMATEC V5-3020», кузов № НОМЕР_7 , 2018 року випуску, р. н. НОМЕР_8 , та в порядку поділу майна визнати за ним право власності на причіп «TA-HO G-2911» та причіп «PRAGMATEC V5-3020»; виділити ОСОБА_1 у приватну власність мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» та стягнути з останньої на його користь вартість частини автомобіля «Nissan Rogue» та 116421 грн. різниці у вартості присудженого майна.

Відповідач ОСОБА_1 21 лютого 2023 року подала в суд зустрічну позовну заяву до позивача ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, у якій просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за ОСОБА_3 право власності на транспортні засоби: причіп «TA-HO G-2911» та причіп «PRAGMATEC V5-3020» і стягнути з останнього на її користь частину від ринкової вартості вказаних транспортних засобів та припинити право спільної сумісної власності на вказані транспортні засоби.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 лютого 2023 року зустрічну позовну заяву відповідача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя прийнято до спільного провадження з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, виоги за цими позовами об`єднані в одне провадження.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя задоволено частково, визнано спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 : автомобіль «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, р.н. НОМЕР_2 ; мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , р.н. НОМЕР_4 ; причіп «TA-HO G-2911», кузов № НОМЕР_5 , 2017 року випуску, р.н. НОМЕР_6 ; причіп «PRAGMATEC V5-3020», кузов № НОМЕР_7 , 2018 року випуску, р.н. НОМЕР_8 . В порядку поділу спільної сумісної власності, визнано за ОСОБА_3 право власності на: причіп «TA-HO G-2911», кузов № НОМЕР_5 , 2017 року випуску, р. н. НОМЕР_6 ; причіп «PRAGMATEC V5-3020», кузов № НОМЕР_7 , 2018 року випуску, р. н. НОМЕР_8 . Залишено на праві особистої приватної власності за ОСОБА_1 мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , р. н. НОМЕР_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за його частку у спільному майні в розмірі 330 281,03 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя відмовлено.

Додатковим рішенням суду в цій справі стягнуто з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 5274,61 грн та за надання професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

Відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду від 02 листопада 2023 року в цій справі у частині визнання спільною сумісною власністю автомобіля «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, н. з. НОМЕР_2 , та мотоцикла «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , н. з. НОМЕР_4 ; присудження на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 мотоцикла «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , н. з. НОМЕР_4 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за його частку у спільному майні. Вказує, що на час укладення договору купівлі-продажу від 06 березня 2020 року, яким транспортний засіб марки «Nissan Rogue» відчужено в користь ОСОБА_4 , вона із позивачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, тому відчуження спільного майна відбулося за взаємною згодою. Перереєстрація на нового власника також мала місце 06 березня 2020 року. Позивачем не доведено, що кошти, отримані від відчуження вказаного транспортного засобу, вона приховала, залишила собі або використала їх на шкоду та не в інтересах сім`ї, а матеріали справи не містять таких доказів. Суд при постановленні рішення в частині визнання автомобіля марки «Nissan Rogue» об`єктом права спільної сумісної власності подружжя жодним чином не обґрунтував свій висновок на досліджених у судовому засіданні доказах. Із урахуванням вимог позовної заяви ОСОБА_3 (та заяви про збільшення позовних вимог від 23 серпня 2023 року) мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» мав залишитись у спільній сумісній власності колишнього подружжя, нікому із сторін у справі не присуджуватися, а грошова компенсація не підлягала стягненню з неї в користь позивача. Натомість присуджуючи мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» відповідачу та стягнення з неї грошової компенсації суд вийшов за межі позовних вимог. Просила скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року в частині визнання спільною сумісною власністю автомобіля «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, н. з. НОМЕР_2 , та мотоцикла «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , н. з. НОМЕР_4 ; присудження на праві особистої приватної власності ОСОБА_1 мотоцикла «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , н. з. НОМЕР_4 ; стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації за його частку у спільному майні, ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 зазначив, що вважає доводи відповідача такими, що не відповідають дійсним обставини справи, нормам матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Відповідач ОСОБА_1 06 березня 2020 року без його згоди відчужила автомобіль марки «Nissan Rogue» своїй матері ОСОБА_4 , яка наразі хоч і є власником, однак відповідач користується цим майном постійно. Станом на 06 березня 2020 року шлюбні відносини між ним та відповідачем були припинені, 08 травня 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом в суд про розірвання шлюбу, 06 серпня 2020 року рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Автомобіль є цінною річчю, однак його письмова згода на укладення такого договору відсутня, грошові кошти від продажу він не отримував і вони не могли бути використані в інтересах сім`ї, оскільки у вказаний період вони вже не підтримували сімейних відносин. Відповідач не довела, що кошти отримані нею від продажу автомобіля використані в інтересах сім`ї. Крім того, позивач не заперечувала, що мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» набутий ними у період шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Право власності на це майно зареєстроване за ОСОБА_1 . Оскільки мотоцикл знаходився у його користуванні, він просив у порядку поділу майн визнати право власності на цей транспортний засіб за ним, однак, під час розгляду справи відповідач 11 липня 2023 року без його відома забрала це майно з місця його зберігання, де воно знаходиться наразі йому невідомо. Мотоцикл був предметом позову, тому суд в частині вирішення питання про поділ цього майна, за межі позовних вимог не вийшов. Просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 підтримали вимоги апеляційної скарги, просили її задовольнити з викладених у ній підстав.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в оскаржуваній частині в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, що з 23 вересня 2011 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 серпня 2020 року.

Сторонами за час перебування у шлюбі було набуто у власність 30 березня 2019 року автомобіль «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, д. н. з. НОМЕР_2 , та 02 листопада 2018 року мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 , що були зареєстровані за ОСОБА_1 . За ОСОБА_5 зареєстровані транспортні засоби: причіп «TA-HO G-2911», кузов № НОМЕР_5 , 2017 року випуску, д. н. з. НОМЕР_6 , дата реєстрації 07 березня 2017 року та причіп «PRAGMATEC V5-3020», кузов № НОМЕР_7 , 2018 року випуску, д. н. з. НОМЕР_8 , дата реєстрації 24 квітня 2018 року.

На час ухвалення судового рішення власником автомобіля «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, д. н. з. НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 , а мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, перебуває у власності ОСОБА_1 .

Згідно з висновком експерта судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/103-22/7286-АВ від 31 серпня 2022 року, ринкова вартість автомобіля «Nissan Rogue», кузов № НОМЕР_1 , 2016 року випуску, д. н. з. НОМЕР_2 , становить 544140,77 грн. Відповідно до звіту № 198/09 про оцінку транспортного засобу від 08 вересня 2022 року ринкова вартість мотоцикла «YAMAHA XVS 1300A», 2007 року випуску, кузов № НОМЕР_3 складає 255391,30 грн. Відповідно до висновків про вартість майна від 06 лютого 2023 року, ринкова вартість причіпа ТА-НО G5-3519, кузов № НОМЕР_5 , 2017 року випуску, д. н. з. НОМЕР_6 , становить 78 970 грн, а ринкова вартість причіпу «PRAGMATEC V5-3020», кузов № НОМЕР_7 , 2018 року випуску, р.н. НОМЕР_8 , - 60 000 грн.

Статтею 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку. При цьому, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільної сумісної власності майна, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Частиною першою, другою, п`ятою та дев`ятою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За вимогами ч. ч. 1-2 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена.

Згідно з ч. 3 ст. 65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Розірвання шлюбу не тягне за собою зміну правового статусу майна подружжя. Таке майно залишається їх спільною сумісною власністю. Тобто лише після вирішення питання про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю, виділення конкретних часток кожному зі співвласників, таке майно набуває статусу спільної часткової власності чи особистої приватної власності.

Доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що автомобіль «Nissan Rogue» та мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» придбані нею за особисті кошти, не підтверджені належними та допустимими доказами, оскільки здійснення нею підприємницької діяльності, отримання унаслідок цього доходу, замовлення на її ім`я автомобіля, мотоциклу та оплата від її імені вартості таких транспортних засобів не є самостійною підставою для висновку про придбання цього майна за особисті кошти.

Зважаючи на те, що шлюб, що був укладений між сторонами 23 вересня 2011 року, розірвано 06 серпня 2020 року, а спірне майно: автомобіль «Nissan Rogue», мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A», придбане подружжям у вищевказаний період, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що зазначені автомобіль та мотоцикл є об`єктами права спільної сумісної власності колишнього подружжя ОСОБА_6 . Докази на спростування презумпції спільності майна, набутого подружжям у шлюбі в матеріалах справи відсутні. Установивши, що відповідач ОСОБА_1 під шлюбу 06 березня 2020 року відчужила автомобіль «Nissan Rogue» третій особі ОСОБА_4 (яка є її матір`ю, що сторонами не заперечувалось), а позивач ОСОБА_3 не надавав своєї згоди на відчуження спірного автомобіля, який є спільною сумісною власності подружжя, як того вимагає ч. 3 ст. 65 СК України, і автомобіль фактично не вибув з користування ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про існування підстав для стягнення з відповідача в користь позивача вартості відчуженого майна.

За загальним правилом при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідно до висновку, викладеному в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі № 755/20923/14-ц, при розгляді спорів про поділ цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів, витребування цього майна у третіх осіб з підстав його відчуження без письмової згоди одного з подружжя суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна. За відсутності згоди позивача на відчуження спірного автомобіля він має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна.

Встановлена судом обставина про відсутність відома та згоди позивача на відчуження автомобіля «Nissan Rogue» сама по собі спростовує твердження про використання відповідачем отриманих від продажу такого автомобіля коштів в інтересах сім`ї. Продаж автомобіля відповідачем було здійснено перед розірванням шлюбу з позивачем. В судовому засіданні суду апеляційної інстанції відповідач зазначила, що кошти, отримані від продажу автомобіля, використовувались на утримання дитини, і в інтересах сім`ї , проте таких доказів не надано. Натомість, колегія суддів зауважує, наявність у сторін дитини не впливає на визначення розміру часток при поділі спільного майна колишнього подружжя, а аліменти стягуються відповідно до процедури, встановленої законодавством.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, не передбачено надання іншим з подружжя згоди на зняття з реєстрації/перереєстрації транспортного засобу, хоч і відповідає дійсності, однак не є пріоритетним при застосуванні норм права до цих правовідносин, оскільки є підзаконним актом, перед яким перевагу мають положення СК України та ЦК України, відповідно до змісту яких письмова згода на відчуження цінного майна (у цій справі автомобіля) була необхідною. Крім того, такі доводи відповідача додатково спростовують виконання нею обов`язку одержання письмової згоди на відчуження автомобіля.

Визначаючи розмір грошової компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, суд першої інстанції правильно виходив з того, що розмір компенсації за належну частку в майні, яке є спільною сумісною власністю подружжя та відчужене без згоди одного з них, визначається виходячи з вартості аналогічних транспортних засобів на час поділу майна, що відповідає правовому висновку, викладеному, зокрема у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц: у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим - неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

Суд першої інстанції під час поділу майна також урахував, що за заявою представника відповідача у справі 30 березня 2023 року призначено судову автотоварознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені запропоновані відповідачем ОСОБА_1 питання визначення ринкової вартості автомобіля та мотоцикла (щодо яких здійснюється перегляд справи в апеляційному порядку), однак така експертиза не була проведена у зв`язку із не забезпеченням експерту доступу до усіх об`єктів дослідження. Вартість спірних автомобіля та мотоцикла відповідач ОСОБА_1 ні під час розгляду справи в суді першої інстанції, а ні в суді апеляційної інстанції належними та допустимими доказами не спростувала.

Доводи апеляційної скарги про те, що, присуджуючи відповідачу ОСОБА_1 мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» та стягнення з неї в користь позивача ОСОБА_3 вартості такого майна, суд вийшов за межі позовних вимог, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що такі позовні вимоги охоплені заявою позивача про уточнення позовних вимог від 23 серпня 2023 року, що була прийнята судом протокольною ухвалою від 24 серпня 2023 року.

Крім того, як стверджував позивач, та що не було заперечено відповідачем, остання без згоди позивача 1 липня 2023 року забрала мотоцикл, який до того був у користуванні позивача. Отже, позивач ОСОБА_3 позбавлений можливості користуватися спірним мотоциклом.

Зважаючи на те, що в порядку поділу спільного майна подружжя сукупною вартістю 935 502,07 грн, за позивачем ОСОБА_3 визнано право власності на причіп «ТА-НО G5-3519» (78 970 грн) та причіп «PRAGMATEC V5-3020» (60 000 грн), загальна вартість яких становить 138 970 грн; за відповідачем ОСОБА_1 визнано право власності на «Nissan Rogue» (544 140,77 грн) та мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» (255 391,30 грн), загальна вартість яких становить 799 532,07 грн. Висновок суду про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 330 281,03 грн компенсації за його частку у спільному майні є правильним.

Оскільки автомобіль «Nissan Rogue» був відчужений без згоди позивача, мотоцикл «YAMAHA XVS 1300A» вибув із його користування, зареєстрований і перебуває у користуванні відповідача, то суд першої інстанції правильно стягнув за них компенсацію вартості частини, проти чого не заперечував позивач, якому таке майно присуджувалося. При стягненні розміру компенсації враховано і вартість майна (причіп «ТА-НО G5-3519» та причіп «PRAGMATEC V5-3020»), яке було виділено у власність позивачу, а відповідач не навела в апеляційній скарзі будь-яких заперечень щодо встановлення вартості та виділення такого майна позивачу. В частині поділу причіпів як спільного майна подружжя рішення не оскаржувалось.

При вирішенні питання про поділ майна подружжя, суд встановив перелік набутого за час шлюбу майна, час його набуття, вартість, та здійснив його поділ.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального права та урахуванням обставин, що мають істотне значення для її правильного вирішення. Порушень норм процесуального права не встановлено.

Ураховуючи встановлені судом обставини справи та приписи статті 375 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись статтями 368, 374, 375, 382, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя

Судді