Справа № 396/1905/23
Провадження № 2/396/62/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 року м. Новоукраїнка

Новоукраїнський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Цесельської О.С., за участю секретаря судового засідання Новікової Я.О., представника позивача - адвоката Жабського Д.В., представника відповідача - адвоката Руденко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні під час судового розгляду в залі суду в м. Новоукраїнка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача - адвокат Жабський Дмитро Вікторович до ОСОБА_2 про розірвання договору про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) та стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом в якому вказав, що він є власником земельної ділянки площею 4, 7691 га з кадастровим номером :02:000:0400. 19.12.2019 року між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 строком на 50 років був укладений договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису), предметом за яким є вищезазначена земельна ділянка. Договір емфітевзису посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області, зареєстрований в реєстрі за № 796. Таким чином, у позивача, власника земельної ділянки, виникло право одержання плати за користування земельною ділянкою, якому кореспондує обов`язок відповідача, емфітевга за договором, своєчасного внесення плати за користування земельною ділянкою.

Пунктами 3.1, 3.1.1, 3.1.3 договору передбачено, що передача права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб за цим договором відбувається між власником земельної ділянки та землекористувачем за плату. Розмір плати становить 150000 гривень (дохід без ПДФО та військового збору). Умови та порядок внесення: протягом 3-х банківських днів з дати посвідчення зазначеного договору. Отже, останнім днем строку здійснення розрахунку є 25.12.2019 року. Таким чином, договором передбачений обов`язок відповідача внесення плати за користування земельною ділянкою у повному розмірі у встановлений строк.

Проте, всупереч вимогам договору, відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за договором, а саме: до цього часу не сплатив позивачеві плату за користування земельною ділянкою в сумі 150000 гривень, разом з тим, набув право користування земельною ділянкою з моменту державної реєстрації права користування - 19.12.2019 року.

Відтак, невнесення відповідачем плати за користування земельною ділянкою є істотним порушенням умов договору та підставою розірвання договору емфітевзису в судовому порядку.

Також позивач збільшив позовні вимоги (а.с.23), прохаючи стягнути з відповідача 11387 гривень 27 копійок плати за користування земельною ділянкою, 17013 гривень 70 копійок - 3% річних, 74850 гривень інфляційних витрат.

Представник відповідача не скористалася правом надання відзиву, під час судового розгляду проти позову заперечила, пояснивши що фактично грошові кошти за вказаним договором емфітевзису передавалися відповідачем позивачу, разом з тим, відповідні докази відсутні. Також зазначила, що нарахування суми інфляційних втрат та 3 % річних з суми 15000 є незрозумілим, та нарахування 3 % річних повинно становити 1292 грн 54 копійки, виходячи з суми боргу з плати за користування земельною ділянкою 11387 грн 27 копійок, а інфляційні втрати, відповідно, склали 5078 грн 73 копійки.

Під час судового розгляду позивач позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити.

Вислухавши учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, 19.12.2019 року зареєстровано договір про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (договір емфітевзису), індексний номер рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - 50324344 від 19.12.2019, приватний нотаріус Полякова Н.В., Новоукраїнський нотаріальний округ; строк дії 19.12.2069; правокористувач ОСОБА_2 , власник ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) від 19 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір про встановлення права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) строком на 50 років, предметом за яким є земельна ділянка площею 4, 7691 га ріллі (а.с. 5-7).

12.03.2016 проведено державну реєстрацію емфітевтичного права на земельну ділянку згідно договору.

Пунктами 3.1, 3.1.1 Договору передбачено, що плата за користування емфітевтичним правом становить 150000 гривень - чистий дохід без ПДФО та військового збору, форма оплати - готівкові кошти, порядок та строки внесення - протягом 3 банківських днів з дати посвідчення зазначеного договору. Відповідно п.3.2 цього ж Договору, у разі дострокового припинення цього ж договору розмір плати, визначений п.3.1.1 договору має бути повернений власником землекористувачеві у сумі, пропорційній строку невикористання землекористувачем права користування земельною ділянкою.

Проте, всупереч вказаним вимогам договору, відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за договором, а саме: до цього часу не сплатив позивачу плату, обумовлену договором - 150000 гривень за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 2 ст. 412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законо м.

За ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 07.08.2018 у справі №910/22259/17; від 14.08.2018 у справі №910/22454/17; від 28.08.2018 у справі №910/20932/17; від 02.10.2018 у справі №910/21033/17; від 16.10.2018 у справі №910/3568/18; від 19.02.2019 у справі №910/4427/18 та ряді інших: в зазначеній нормі йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Відповідно до ч. 1 ст. 526, ч. 1 ст.530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Відповідач використовував належну позивачеві земельну ділянку, не сплативши плату за користування земельною ділянкою, обумовлену договором емфітевзісу.

Суд не приймвє посилання представника відповідача про сплату позивачу 150000 гривень за договором, оскільки відповідачем, представником відповідача в обгрунтування відповідних заперечень не долучено жодних доказів, а позивачем отримання такої плати зперечується.

Окрім права на вимогу до відповідача про розірвання договору, позивач має право на стягнення з відповідача плати за користування земельною ділянкою за період такого користування - з січня 2020 року по вересень 2023 року в сумі 11387 гривень 27 копійок, 3% річних в сумі 17013 грн 70 копійок, 74850 грн інфляційних втрат, розрахувавши заборгованість наступним чином:

50 років становить 18262 дні, тобто період з 20.12.2019 р. по 19.12.2069 року.

Таким чином, денна плата за користування земельною ділянкою становить 8, 21 грн (150000 гривень /18262 дні)

8,21 грн *1387 днів =11387, 27 грн - плата за користування земельною ділянкою з 20.12.2019 р. по 06.10.2023 р.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, розрахунок 3% річних з суми боргу 150000 гривень наступний: за період з 26.12.2019 по 31.12.2019, виходячи з 6 днів прострочення - 3% річних становить 73,97 грн; за період з 01.01.2020 по 31.12.2020, виходячи з 366 днів прострочення - 3% річних становить 4500 гривень; за період з 01.01.2021 по 31.12.2021, виходячи з 365 днів прострочення - 3% річних становить 4500 грн; за період з 01.01.2022 по 31.12.2022, виходячи з 365 днів прострочення - 3% річних становить 4500 грн; за період з 01.01.2023 по 06.10.2023, виходячи з 365 днів прострочення - 3% річних становить 3439 грн 73 коп.

Розрахунок інфляційних втрат за період 26.12.2019 - 06.10.2023 з суми боргу 150000, виходячи з сукупного індексу інфляції за період з січня 2020 по вересень 2023 - 149, 9 становить 74850 гривень.

Відповідачем не надано жодних доказів виконання своїх обов`язків за договором, натомість зазначає про необґрунтованість та помилковість нарахування відсотків та інфляційних витрат, проте не надав відзиву, жодного обґрунтування своїх заперечень або контррозрахунку.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

При цьому судом не приймаються заперечення представника відповідача, що сума основного боргу за договором становить 11387 гривень 27 копійок плати за користування земельною ділянкою та що саме з цієї суми необхідно нараховувати інфляційні втрати та 3 % річних, оскільки такі посилання відповідача спростовуються відповідними умовами укладеного сторонами договору емфітевзису, пунктами 3.1, 3.1.1 якого передбачено плату за користування емфітевтичним правом не щорічними (щомісячними) платежами, а внесення суми плати у повному розмірі -150000 грн готівкою - протягом 3 банківських днів з дати посвідчення зазначеного договору. Таким чином, відповідач повинен був протягом 3 банківських днів з дати посвідчення зазначеного договору (19.12.2019 р.) внести всю суму - 150000 гривень за користування земельною ділянкою. Лише у разі можливого дострокового припинення цього ж договору, умови п.3.1.1 договору передбачають повернення власником землекористувачеві розміру плати у сумі, пропорційній строку невикористання землекористувачем права користування земельною ділянкою.

На підставі ст. ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати договір про надання права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), укладений 19 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу Кіровоградської області Поляковою Н.В., зареєстрований в реєстрі за № 796.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11387 гривень 27 копійок плати за користування земельною ділянкою, 17013 гривень 70 копійок - 3% річних, 74850 гривень інфляційних витрат, 2147 гривень 20 копійок судових витрат по сплаті судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 21 березня 2024 року.

Суддя: О. С. Цесельська