Справа № 363/5227/23 Головуючий в суді І інстанції Лукач О.П.
Провадження № 22-ц/824/1901/2024 Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у порядку письмового провадження)

14 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: судді-доповідача Мельника Я.С., суддів Матвієнко Ю.О. та Гуля В.В.,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 подала до суду вказану позовну заява, в обґрунтування якої зазначала, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року у цивільній справі №363/956/14-ц з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їх спільної дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн починаючи з 03 березня 2014 року і до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист №363/956/14-ц від 13 травня 2014 року, який перебуває на виконанні у Вишгородському відділі Державної виконавчої служби у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) ВП № НОМЕР_3.

На момент призначення судом аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач не працював і не мав постійного, щомісячного доходу.

Разом тим, позивачу стало відомо, що відповідач проходить службу у Збройних Силах України, і має постійний дохід. Розмір аліментів, який сплачує відповідач є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, не відповідає її інтересам, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини, рівень витрат на дитину постійно зростає, встановлений розмір аліментів не дозволяє забезпечити належне утримання дитини, відповідно до віку та потреб.

У зв`язку з тим, що у відповідача є постійний дохід, просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року на її користь на утримання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 гривень щомісячно на частку всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року позов задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року у твердій грошовій сумі 500,00 гривень, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визначивши їх у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , включно. В іншій частині позову відмовлено.

Виконавчий лист №363/956/14-ц, виданий Вишгородським районним судом Київської області 13 травня 2014 року, відкликано.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Не погоджуючись з цим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що суд першої інстанції не врахував, що відповідачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а зміна його сімейного стану - народження другої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Вважає, що на даний час матеріальне становище відповідача покращилось, оскільки він має щомісячний та стабільний дохід, а отже може сплачувати аліменти у розмірі від усіх видів заробітку (доходу).

Від ОСОБА_2 надійшов до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення - без змін.

ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив, в якому заперечує доводи відповідача та просить задовольнити її апеляційну скаргу.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина, тому, зважаючи на принципи об`єктивності та справедливості, суд дійшов висновку, що розмір аліментів необхідно визначити в розмірі 1/6 від всіх видів заробітку відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_4 у позивача та відповідача, які перебували у шлюбі, народився син - ОСОБА_3 та у виданому 02 серпня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ у м. Києві, свідоцтві про народження дитини, серія НОМЕР_1 , батьками зазначені: батько - ОСОБА_2 , мати - ОСОБА_4 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 18 квітня 2014 року у цивільній справі №363/956/14 стягнуто щомісячно на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_2 ), який проживає в АДРЕСА_1 , на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 500 грн., починаючи з 03 березня 2014 року і до його повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 18 квітня 2014 року, 13 травня 2014 року судом видано виконавчий лист.

Позивач ОСОБА_4 , після укладання шлюбу з ОСОБА_5 , змінила прізвище на « ОСОБА_1 ».

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Згідно з ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При цьому, на відміну від зміни розміру аліментів (стаття 192 СК України), визначених за рішенням суду, законом не визначено переліку підстав для зміни способу стягнення аліментів.

Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст.182 - 184, 192 СК України.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 372/2393/17.

Сторонами не заперечується, що відповідач проходить службу у Збройних Силах України, і має постійний дохід. Відповідач не заперечує щодо зміни способу стягнення аліментів.

Водночас, судом встановлено, що відповідач є також батьком і іншої дитини - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження, якого він також зобов`язаний утримувати.

Так, на час звернення із позовною заявою до суду, відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей з 1 січня віком до 6 років - 2272 гривні, від 6 до 18 років - 2833 гривні.

Таким чином, перевіривши наявні у матеріалах справи докази в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що на утриманні відповідача перебуває ще одна малолітня дитина, зважаючи на принципи об`єктивності та справедливості, добросовісності та розумності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність зміни способу стягнення аліментів, які стягуються рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 квітня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 500,00 гривень, визначивши їх у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , включно.

Доводи апеляційної скарги про необхідність стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, відхиляються колегією суддів з огляду на їх безпідставність та необґрунтованість.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 374, 375 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вишгородського районного суду Київської області від 05 грудня 2023 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач: Судді: