УХВАЛА

02 січня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Іванюк І.Д., розглянувши матеріали заяви товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 -

встановила :

ТзОВ «Нафтогаз Тепло» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води на загальну суму 4 703, 69 грн, а також стягнення судового збору в розмірі 268, 40 грн.

Розглянувши вищевказану заяву про видачу судового наказу та додані до неї докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно із ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч. 7 ст. 165 ЦПК України).

Положеннями ст. 162 ЦПК України передбачено, що заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно із ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Відповідно до правових позицій Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 7 липня 2020 року (справа №910/10647/18), постанові від 16 лютого 2021 року (справа№911/2390/18) виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Позов про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги має пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17).

З матеріалів справи вбачається, що боржник ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується відповіддю № 389348 від 02.01.2024 з Єдиного державного демографічного реєстру. Однак, заборгованість за надані житлово-комунальні послуги виникла за адресою об`єкта нерухомості: АДРЕСА_2 , що не належить до території Залізничного району міста Львова.

Пунктом 9 частини 1 статті 165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями правил підсудності.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що у видачі судового наказу за заявою ТзОВ «Нафтогаз Тепло» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 27, 162-166, 258-261 ЦПК України, суддя -

постановила:

У видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Тепло» про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 відмовити.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя І.Д. Іванюк