Справа №345/1051/24
Провадження № 2/345/386/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2024 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Сухарник І.І.

за участю секретаря судового засідання Рибчук Ю.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом, -

встановив:

Представник позивача адвокат Кобзан Р.М. звернулася до суду в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно за заповітом.

Позов мотивує тим, що батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали у будинковолодінні АДРЕСА_1 . За час свого життя батько позивачки ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив заповіт, яким усе належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповів позивачці - ОСОБА_4 (в даний час ОСОБА_1 ). ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 . Провівши його похорони, мати позивачки - відповідачка по справі ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини свого чоловіка ОСОБА_3 . Позивачка, у свою чергу, маючи на руках заповіт від батька ОСОБА_3 , у 6-ти місячний строк подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини по заповіту від спадкодавця, батька ОСОБА_3 . Проте вивчивши подані документи про прийняття спадщини та заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння через відсутність первинної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності на вищевказане будинковолодіння у спадкодавця ОСОБА_3 . У зв`язку з цим позивачка змушена звернутись із позовом до суду про визнання права власності на спадкове майно за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 на дане будинковолодіння.

У підготовче судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак представник позивача ОСОБА_5 подав суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі.

У підготовче судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно абз.3 п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Зважаючи на те, що відповідач по справі визнала вимоги позивача і це визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у відповідності до частини четвертої статті 206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що батьками позивачки ОСОБА_6 (попередні прізвища ОСОБА_7 є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження, про шлюб, про одруження (а.с.7, 8, 14).

Батьки позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали у будинковолодінні АДРЕСА_1 (а.с 20).

За час свого життя батько позивачки ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробив заповіт, яким усе належне йому майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, заповів дочці - ОСОБА_4 (в даний час ОСОБА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується заповітом від 07.05.2019р. зареєстрованим в Новицькій с/раді за реєстром №35 (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_3 (спадкодавець) (а.с.15.).

Мати позивачки (відповідачка по справі) ОСОБА_2 02.10.2022 звернулася до нотаріуса із заявою про відмову від спадщини свого чоловіка ОСОБА_3 , що підтверджується заявою зареєстрованою в нотаріуса 02.10.2022р. (а.с.18).

Позивачка 29.09.2022 у 6-ти місячний строк подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини по заповіту від спадкодавця, батька ОСОБА_3 з відповідними документами, що підтверджується заявою зареєстрованою в нотаріуса 29.09.2022р. (а.с.17).

Проте вивчивши подані документи про прийняття спадщини та заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок АДРЕСА_2 , (а.с.23), яка зареєстрована 07.12.2023р., нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння через відсутність первинної реєстрації права власності та свідоцтва про право власності на вищевказане будинковолодіння у спадкодавця ОСОБА_3 (а.с.16).

Згідно довідки Новицької с/Ради ОТГ від 30.09.2022р. №325 - згідно записом погосподарської книги №6 за ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , до дня смерті постійно проживав і був зареєстрований по АДРЕСА_2 , значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_2 (а.с.20).

Згідно технічного паспорта на дане будинковолодіння - всі будівлі та споруди побудовані до 1991 року (а.с.25-27).

Грошова оцінка вищевказаного будинковолодіння, згідно довідки про оцінку будинковолодіння від 10.01.2024р. за №4946 станом на 10.01.2024р. становить 133700,00 грн. (а.с.28).

За змістом положень ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку та в інший спосіб такі перешкоди не можуть бути усунуті.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, який на час відкриття спадщини не проживає постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Із змісту положень Цивільного Кодексу Української РСР та "Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР", затвердженої наказом Міністерства комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність 13 грудня 1992 року, випливає, що право власності особи на збудований будинок до 13 грудня 1992 року могло підтверджуватись записом у погосподарській книзі чи свідоцтвом про право власності, виданим на підставі рішення виконавчого комітету місцевої Ради депутатів про оформлення права власності на будинок.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 , який призначив її єдиним спадкоємцем по заповіту. Позивач ОСОБА_1 прийняла спадщину у встановленому законом порядку. Також судом отримано достатньо доказів належності спадкодавцю спадкового майна. Відповідачем по справі є мати позивача ОСОБА_2 , яка відмовилась від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які претендують на обов`язкову частку в спадщині, передбачену ст.1241 ЦК України, немає. Спадковий договір від імені спадкодавця не укладався, тому суд вважає, що за позивачем слід визнати право власності на вищезазначене спадкове майно.

На підставі викладеного й керуючись ст.ст. 200, 258, 259, 263-265, 273 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , на будинковолодіння АДРЕСА_2 - в цілому.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення складено 22.03.2024 року.

Головуючий