21.03.2024 Провадження по справі № 2/940/196/24
Справа № 940/208/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Косович Т.П.

при секретарі Козуб І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в якому просять:

- скасувати державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, номер запису про вправо власності 656511, дата державної реєстрації 13.04.2013 року, проведену Реєстраційною службою Тетіївського районного управління юстиції Київської області;

- визначити, що частка померлого ОСОБА_4 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3;

- визначити, що частка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/3;

- визначити, що частка ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/3;

- визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_4 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_4 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_4 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заявленого позову зазначають, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 . Сторони у справі є спадкоємцями померлого за законом першої черги спадкування. Проте, коли вони звернулись до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєвої О.А. з метою отримання свідоцтв про право на спадщину за законом, то їм було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки 13.04.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції Київської області Панченко М.О. за №656511 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у спільній сумісній власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, з огляду на що нотаріус не може визначити складу спадщини після смерті ОСОБА_4 .

Позивачі вказують, що дана державна реєстрація є незаконною, оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1994 року, виданого Тетіївським районним бюро по приватизації житла, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В підготовче засідання позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представник адвокат Неживок І.В. не прибули. Представник позивачів до суду надав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка ОСОБА_3 в підготовче засідання не прибула, до суду надала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги визнає.

Відповідно до ст. 200 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд ухвалює рішення в підготовчому засіданні.

Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 29.07.2021 року (а.с. 14).

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 (копія свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1994 року, виданого Тетіївським районним бюро по приватизації житла а.с. 15).

Сторони у справі є спадкоємцями померлого за законом першої черги спадкування та спадщину прийняли своєчасно, звернувшись з відповідними заявами до нотаріуса, після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 85/2021 (а.с. 38-56).

Однак, приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Васалатьєвою О.А. їм у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частини квартири було відмовлено, оскільки 13.04.2013 державним реєстратором Реєстраційної служби Тетіївського районного управління юстиції Київської області Панченко М.О. за №656511 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано у спільній сумісній власності за ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, з огляду на що нотаріус не може визначити складу спадщини після смерті ОСОБА_4 (копія постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 93/02-31 від 26.08.2022 року а.с. 17-18).

Проте, як встановлено в судовому засіданні, дана державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 була проведена незаконно, оскільки згідно свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1994 року, виданого Тетіївським районним бюро по приватизації житла, на підставі якого проведена вказана державна реєстрація, дана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 та членам його сім`ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 станом на дату видачі даного свідоцтва ще не народилася.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

П. 1 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 19 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (редакція чинна станом на 13.04.2013 року) державна реєстрація прав проводиться на підставі свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді.

За змістом ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор , зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно вимог ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про практику розгляду цивільних справ про спадкування» п. 3.4 - у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила 1/2».

Відповідно до ч. 1 ст. 76 доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 як відповідачкою в заяві від 15.03.2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано, при цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин або добровільності їх визнання.

Таким чином, аналізуючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до переконання, що 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 є спадковим майном після смерті ОСОБА_4 , сторони відмови від прийняття спадщини не заявляли, прийнявши спадщину, проте в зв`язку з незаконною реєстрацією права власності на неї не можуть належним чином реалізувати своїх спадкових прав, іншого порядку визнати за ними право власності на частину квартири чинним законодавством не передбачено, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за сторонами права власності на вищевказане спадкове майно із одночасним скасуванням державної реєстрації права власності квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, номер запису про вправо власності 656511, дата державної реєстрації 13.04.2013 року, проведеної Реєстраційною службою Тетіївського районного управління юстиції Київської області, та встановленням часток співвласників майна.

При цьому розмір частки з квартири, на яку мають право спадкоємці становить третина від 1/3, відповідно 1/3:3/1=1/9 частки квартири на одного спадкоємця.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 328, 368, 370, 1216, 1217, 1218, 1268 ЦК України, ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 6, номер запису про вправо власності 656511, дата державної реєстрації 13.04.2013 року, проведену Реєстраційною службою Тетіївського районного управління юстиції Київської області.

Визначити, що частка померлого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила 1/3.

Визначити, що частка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_2 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/3.

Визначити, що частка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої в АДРЕСА_3 , в праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становить 1/3.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованою в АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_4 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованою в АДРЕСА_3 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_4 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованою в АДРЕСА_2 , право власності в порядку спадкування за законом на 1/9 частки квартири АДРЕСА_1 , що залишилась після смерті ОСОБА_4 , смерть якого настала ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Т.П.Косович