Справа № 299/3860/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

11 березня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого судді: Джуги С.Д.

суддів: Собослоя Г.Г., Кожух О.А.

з участю секретаря судових засідань: Чичкало М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" Виноградівської міської ради Закарпатської області на рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року та додаткове рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року у складі судді Трагнюка В.Р., у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" Виноградівської міської ради Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи,-

в с т а н о в и в:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" Виноградівської міської ради Закарпатської області про стягнення середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи.

Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач працює на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи I-ІІІ ступенів Виноградівської міської ради Закарпатської області з 30.12.2011року по сьогоднішній день та сумлінно виконує свої посадові обов`язки, жодних зауважень зі сторони керівництва, підлеглих працівників, учнів та їх батьків до його професійної діяльності за період його перебування на займаній посаді не було.

29.07.2022 року роботодавець (Відповідач) виніс відносно позивача наказ №120 «К» «Про відсторонення ОСОБА_1 », який вмотивований тим, що відповідно до Статуту комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської Ради Закарпатської області, невиконання наказів № 33 та №36 КУ ЦОЗО наказує відсторонити ОСОБА_1 від виконання обов`язків директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради Закарпатської області з 01 серпня 2022 року.

Рішенням Виноградівського суду від 12.09.2022 у справі № 299/4039/22 визнано незаконним та скасовано наказ директора комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти Виноградівської міської ради Закарпатської області» «Про відсторонення від виконання обов`язків» за №120 «К» від 29.07.2022 року. Вирішено відновити становище, яке існувало до його порушення та поновити ОСОБА_1 на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради Закарпатської області, допустивши його до виконання своїх трудових обов`язків. Крім того, вирішено стягнути з Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" області Виноградівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 34916,98 гривень середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи; 5000 гривень витрат за надання правової допомоги; 992,40 гривень судового збору. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць».

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.03.2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

23.12.2022 року позивач був поновлений на роботі відповідним наказом КУ ЦОЗО. Проте, з 13.09.2022 по 22.12.2022 позивачу не було присуджено та не було виплачено середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи, адже суд першої інстанції здійснив стягнення по день винесення судового рішення 12.09.2022 року. Оскільки позивача було поновлено тільки 23.12.2022 - виник період боргу по зарплаті, що не було включено у рішенні суду.

За таких обставин позивач звернувся із вказаним позовом до суду в частині стягнення середнього заробітку за період з 13.09.2022 по день фактичного поновлення на роботі 22.12.2022 року.

Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено в повному обсязі. Стягнуто з Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи за період з 13.09.2022 по 22.12.2022 в розмірі 73 941,84 грн. (сімдесят три тисячі дев`ятсот сорок одну гривню 84 копійки).

Додатковим рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року стягнуто з Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області 1073 гривні 60 копійок судового збору на користь держави. Допущено негайне виконання рішення у справі № 299/3860/23 в частині стягнення з Комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час безпідставного відсторонення за один місяць (з урахуванням його середньоденної зарплати 1026,97 гривень) у порядку п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

В апеляційній скарзі Комунальна установа «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області просить скасувати рішення та додаткове рішення, ухваливши нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що суд незаконно долучив до матеріалів справи Відповідь на відзив ОСОБА_1 без направлення засобами поштового зв`язку попередньо відповідачу. Судом не враховано, що позивач, будучи директором школи, мав ще додаткове педагогічне навантаження як вчитель з української мови та літератури в кількості 10 годин на тиждень. ОСОБА_1 не виявив бажання та не подав відповідної заяви для тарифікації як вчитель з 1 вересня 2022 року, а тому розрахунки середнього заробітку обчислені невірно. Указує, що відповідач виплатив 34 дні середнього заробітку з дня відсторонення до дня винесення судового рішення. Позивачу було переплачено 3872,11 грн. зайво, оскільки позивач не подав заяву на тарифікацію як вчителя.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Нечаєв В.В., діючий в інтересах ОСОБА_1 , просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про дату, час, місце розгляду справи належним чином повідомлені.

Директор КУ «Центр з обслуговування закладів освіти» Виноградівської міської ради Закарпатської області надіслав суду клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням та те, що представник апелянта ОСОБА_2 буде зайнятий у розгляді іншої справі в суді міста Львова.

З приводу неявки апелянта та його клопотання необхідно зауважити наступне.

Згідно із ч.3 п.п.10,11 ст.ст.2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Виходячи з наведеного, враховуючи, що даний спір випливає з трудових правовідносин, провадження у даній справі відкрито у вересні 2023 року, розгляд справи раніше відкладався за клопотанням апелянта, всі доводи про незгоду з оскаржуваним рішенням апелянтом викладено в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку, що процесуальна поведінка апелянта спрямована на затягування і перешкоджання розгляду справи, суперечить завданню цивільного судочинства, а тому відхиляє клопотання апелянта про відкладення розгляду справи, та на підставі ч.2 ст. 372 ЦПК України, вважає за можливий розгляд даної справи у його відсутності.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Матеріалами справи встановлено, що рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 12.09.2022 року у справі № 299/4039/22 визнано незаконним та скасовано наказ директора комунальної установи «Центр з обслуговування закладів освіти Виноградівської міської ради Закарпатської області» «Про відсторонення від виконання обов`язків» за №120 «К» від 29.07.2022 року. Вирішено відновити становище, яке існувало до його порушення та поновити ОСОБА_1 на посаді директора Підвиноградівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступеня Виноградівської міської ради Закарпатської області, допустивши його до виконання своїх трудових обов`язків. Також, вирішено стягнути з Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" області Виноградівської міської ради Закарпатської області на користь ОСОБА_1 34916,98 гривень середнього заробітку за час безпідставного відсторонення від роботи; 5000 гривень витрат за надання правової допомоги; 992,40 гривень судового збору. Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць (а.с.10-20).

Постановою Закарпатського апеляційного суду від 30.03.2023 року рішення суду першої інстанції залишено без змін (а.с.22-25).

23.12.2022 року позивач поновлений на роботі наказом КУ ЦОЗО від 12.12.2022 року № 176 к (а.с.21). Проте, з 13.09.2022 по 22.12.2022 позивачу не виплачено середній заробіток за час безпідставного відсторонення від роботи, оскільки суд першої інстанції прийняв рішення про стягнення середнього заробітку по день винесення судового рішення 12.09.2022.

Таким чином, вищевказаними матеріалами справи доведено, що позивач з 01.08.2022 року був незаконно відсторонений від роботи та поновлений на роботі лише 23.12.2022 року, за період незаконного відсторонення з 01.08.2022 по 12.09.2022 року рішенням суду з відповідача стягнуто середній заробіток, однак за період 13.09.2022 року по 23.12.2022 року (день фактичного поновлення позивача на роботі), позивачу не було присуджено та не виплачено ні заробітної плати, ні середнього заробітку за незаконне відсторонення від роботи.

Згідно із ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 квітня 2020 року в справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19) зроблено висновок, що: «у разі незаконного відсторонення працівника від роботи, він має право на отримання середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а не частини невиплаченої заробітної плати».

Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» якщо буде встановлено, що на порушення ст.46 КЗпП роботодавець із власної ініціативи без законних підстав відсторонив працівника від роботи із зупиненням виплати заробітної плати, суд має задовольнити позов останнього про стягнення у зв`язку з цим середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу (ст.235 КЗпП). Розрахунок такої здійснюється відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року.

Таким чином в даному випадку підлягає застосуванню положення ст.235 КЗпП України, якою врегульовано питання виплати працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до частини другої статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Згідно підпункту "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (із змінами) (далі - Порядок) цей Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу та за час затримки виконання рішення суду.

За змістом абзаців першого-третього пункту 2 Порядку для оплати часу вимушеного прогулу середня заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата.

Основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середнього динна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 згаданого Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом 2-х місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин], а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абз. 2 п. 8 Порядку № 100).

Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства. ОСОБА_1 отримав за червень 2022 року (13 робочі дні) та липень (12 робочі дні) по 12952,25 грн. та 12722,05 грн. заробітної плати відповідно (відпускні, оздоровчі не враховуються, а тільки оклад по основній зарплаті та «Інші» за педагогічну роботу).

Тобто, за останні два місяці, що передували звільненню ОСОБА_1 пропрацював 25 робочі дні та сукупно отримав 25 647,30 грн.Середньоденна зарплата становить 25 647,30/25= 1026,97 грн.

Такий розрахунок визначено рішенням Виноградівського районного суд Закарпатської області від 12.09.2022, яке набрало законної сили. (а.с. 10-20).

З врахуванням вищенаведених обставин суд першої інстанції дійшов правильних висновків про стягнення середнього заробітку за період з 13.09.2022 по день фактичного поновлення на роботі 22.12.2022 за 72 робочі дні у розмірі 73 941,84 грн. (1026,97 грн. * 72 роб.дн.).

Доводи відповідача, що розрахунок середнього заробітку обчислено невірно в зв`язку з тим, що він мав додаткове педагогічне навантаження, є безпідставними і не заслуговують на увагу, оскільки предметом розгляду даної справи є стягнення середнього заробітку за час незаконного відсторонення, а не стягнення заробітної плати; середній заробіток розрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, підтверджений рішенням суду, яке набрало законної сили.

Безпідставними також є доводи апеляційної скарги про незаконність долучення судом першої інстанції матеріалів справи Відповідь на відзив ОСОБА_1 без направлення засобами поштового зв`язку попередньо відповідачу, оскільки такі представником позивача подано до суду ще 14.07.2023 року через Підсистему Електронний Суд, у якій відповідач, як комунальна установа органу місцевого самоврядування, повинен був бути зареєстрований з 05.10.2021 року, однак такого обов`язку не виконав, а тому позивач звільняється від обов`язку надсилання відповідачу копій документів у паперовому вигляді.

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку та правомірно і обґрунтовано задовольнив заявлений позов. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Рішення та додаткове рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування чи зміни не має.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин апеляційний суд дійшов до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив :

Апеляційну скаргу Комунальної установи "Центр з обслуговування закладів освіти" Виноградівської міської ради Закарпатської області залишити без задоволення.

Рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року та додаткове рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26 липня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2024 року .

Головуючий:

Судді: