Справа № 276/1835/23
Провадження по справі №2/276/18/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2024 року смт. Хорошів

Володарсько-Волинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Бобра Д.О.,

з участю: секретаря судового засідання Свиридок А.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (у режимі відео конференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 256298,85 гривень пені за прострочення сплати ним аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 18.05.2017 року по справі №283/771/17 між нею та відповідачем розірвано шлюб та стягнуто з відповідача аліменти на її користь на утримання їх спільних дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2017 року та до досягнення дітьми повноліття. На підставі виконавчого листа від 18.05.2017 року Малинським відділом ДВС у Житомирській області 04.07.2017 року відкрито виконавче провадження №54221980 про стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача аліментів на утримання дітей у визначеній судом частці від доходу відповідача. Проте боржник судове рішення не виконує, в результаті чого станом на 01.09.2023 року виникла заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 256298,85 грн., тому позивач звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 28.09.2023 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін.

Позивач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні 22.11.2023 року позов не визнав та пояснив, що аліменти не сплачував не навмисно, а так як не мав такої змоги, у зв`язку з тяжким матеріальним становищем. Зокрема, протягом тривалого часу не міг працевлаштуватись, мав лише тимчасові підробітки, доходи отримував незначні, а коли розпочалая на території України війна, то з роботою взагалі стало скрутно, на обліку в центрі зайнятості не перебував, влаштувався на роботу лише недавно, а саме у серпні місяці 2023 року, пенсії не отримує, нерухомого майна у власності не має, а тому не має змоги сплачувати аліменти. Зазначив також, що нещодавно в нього народилась ще одна дитина, а його матеріальний стан залишається скрутним, тому він не умисно не сплачує аліменти, а через тяжке матеріальне становище.

В судове засідання 17.01.2023 року відповідач не з`явився, про поважність причин неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не находило.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст.16 ЦК України установлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин.

Згідно ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення рішення про стягнення аліментів).

У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто, у разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

У відповідності до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 справа №572/1762/15-ц роз`яснено, як слід розуміти правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, а саме вказано, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою:

?p=(A1?1%?Q1)+(A2?1%?Q2)+……….(An?1%?Qn), де:

?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову;

A1- нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1- кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2- нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Разом з тим розмір пені відповідно до положень ч.1 ст.196СК України не може бути більшим, ніж 100 відсотків заборгованості по аліментах.

Судом встановлено, що згідно копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 та серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.сп.8-9).

Після державної реєстрації 27.04.2015 року шлюбу з відповідачем ОСОБА_7 змінила прізвище на « ОСОБА_8 ».

Шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується копією рішення Малинського районного суду Житомирської області від 18 травня 2017 року.

30.06.2017 Володарсько-Волинським районним судом Житомирської області по справі №283/771/17 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.04.2017 року та до досягнення ними повноліття.

Згідно з розрахунком заборгованості по сплаті аліментів, який складено 13.09.2023 року Малинським відділом державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального МУ МЮ (м.Київ) по виконавчому провадженні ВП №54221980 загальна сума заборгованості боржника ОСОБА_3 за період з квітня 2017 року по серпень 2023 року станом на 01.09.2023 року складає 256298,85 гривень.

Спір у даній справі виник у зв`язку несвоєчасним виконанням покладених на відповідача обов`язків по сплаті аліментів, внаслідок чого у останнього за несвоєчасне виконання зобов`язання зі сплати аліментів позивач заявила до стягнення з відповідача пені у розмірі 256298,85 грн.

Згідно розрахунку неустойки (пені), який здійснено позивачем на підставі розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, станом на 01.09.2023 року загальна сума пені за порушення аліментних зобов`язань становить понад 600000,00 грн, проте позивач має право на стягнення її у розмірі не більше 100 відсотків суми заборгованості, яка визначена виконавчою службою, тобто 256298,85 гривень, враховуючи положення ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України.

Наданий позивачем розрахунок пені відповідає вимогам закону, не спростований відповідачем по справі, а тому суд визнає його, як належний доказ по справі, та покладає його в основу судового рішення.

Судом встановлено, що відповідач згідно рішення суду зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача на утримання двох дітей, однак не виконує свого зобов`язання, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 року у справі №661/905/19 (провадження №61-16670сво19) викладено висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Стягнення пені, передбаченої абзацом першим частини першої ст.196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. У такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів.

Поряд з цим, суд враховує, що згідно ч.9 ст.7 СК України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності.

Згідно ч.2 ст.196 СК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Суд приймає до уваги, що відповідач в період, коли утворилася заборгованість, працював лише сезонно, на обліку в центрі зайнятості з 2017 року по 2023 рік не перебував, пенсії не отримує, працевлаштувався на роботу лише у серпні 2023 року і отримував мінімальний дохід, середній розмір якого у серпні-вересні 2023 року складав 5790 гривень, що підтверджується довідкою про доходи від 17.10.2023 року №30 та копією трудової книжки, наданими ОСОБА_3 в судовому засіданні.

Окрім того, з відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається відсутність у власності ОСОБА_3 нерухомого майна. Відсутні у справі також відомості про наявність у відповідача будь-якого рухомого майна.

Крім цього, згідно наданої відповідачем довідки виконавчого комітету Малинської сільської ради Дібрівського старостинського округу від 29.11.2023 року №286, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дійсно не має власного житла, не має майнового паю або державного акта на землю. В користуванні також не має земельної ділянки.

Одночасно, відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 06.12.2023 року ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Водночас, будь-яких доказів, які б свідчили про намір відповідача умисно ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання дітей в матеріалах справи не міститься.

Враховуючи значний розмір заборгованості по сплаті аліментів на утримання дітей, який становить 256298 грн. 85 коп., суд вважає, що стягнення з нього пені в розмірі 100% такої заборгованості, з огляду на його матеріальний та сімейний стан, не буде відповідати засадам розумності та справедливості, ще більше ускладнить його матеріальний стан та можливість погашати заборгованість по аліментам та здійснювати подальші періодичні платежі по ним.

З урахуванням цього, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, зменшивши у відповідності до ч.2 ст.196 СК України розмір неустойки та стягнувши з відповідача на користь позивачки пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 10% від нарахованої позивачем, тобто в сумі 25629 грн. 88 коп.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати, а саме на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст. ст. 180-183, 196 Сімейного Кодексу України, ст. 12, 81, 141, 258, 263-268, 280 -283, 354 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 25629 (двадцять п`ять тисяч шістсот двадцять дев`ять) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повний текст рішення складено 18.01.2024.

Суддя Д.О. Бобер