Провадження №2/155/85/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2024 м. Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Сметани В.М.,

при участі секретаря судових засідань Воронюк Н.М.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

УСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 20 листопада 2023 року звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 10 листопада 2020 року між первісним кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № від 10 листопада 2020 року на отримання кредиту, а також, погодив, що відповідач отримав примірник кредитного договору шляхом роздрукування з веб сайту кредитодавця www.kreditmarket.ua умови отримання кредитів від ТзОВ «ФК`ЦФР».

Між ТзОВ «ФК» ЦФР» та АТ «Таскомбанк» 07 жовтня 2016 року укладено договір відступлення прав вимоги №ТАСЦФР-10-2016, у відповідності до умов якого, ТзОВ «ФК`ЦФР» передає (відступає) АТ «Таскомбанк» права вимоги до позичальників.

Вказує, що 21 березня 2023 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/9-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» зобов`язується передати АТ «Таскомбанк суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги.

Згідно до Додатку №1 до Договору факторингу №НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року, реєстру прав вимоги, ТОВ ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача на суму 23269,48 гривень, з яких: 13293,62 гривень загальна заборгованість по тілу кредиту; загальна заборгованість по тілу кредиту 2,13 гривень, загальна заборгованість по комісії 9973,73 гривень.

Позивач зазначає, що відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даною позовною заявою та просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 18 грудня 2023 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

На адресу суду 29 січня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Вказує, що в матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази зазначеної суми заборгованості, а також, що ТзОВ «Європейська компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не належить право вимоги до ОСОБА_3 за вказаним кредитним договором.

У відповіді на відзив, який поданий до суду представником позивача 06 лютого 2024 року заначено, що право вимоги ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 за кредитним договором № від 10 листопада 2020 року підтверджується доказами, долученими до матеріалів справи.

В поданому суду 12 лютого 2024 року запереченні на відповідь на відзив, представник вказує, що долученні до матеріалів справи докази не підтверджують перехід права вимоги від первісного кредитора ТзОВ «ФК» ЦФР» до АТ «Таскомбанк», представником позивача таких доказів додатково надано не було. Крім того, судова практика, на яку покликається представник позивача у відповіді на відзив, є не релевантною у даних правовідносинах.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, просили відмовити в позові з мотивів наведених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідного до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 10 листопада 2020 року між ОСОБА_3 та ТОВ «ФК Центр Фінансових рішень» було укладено кредитний договір № від 10 листопада 2020 року (а.с.6).

Відповідно до копії договору № від 10 листопада 2020 року сума кредиту 13871,56 гривень, на строк 24 місяці. В якому зазначено, що всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання кредиту ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04 травня 2020 року, які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» www.kreditmarket.ua та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких позичальник приєднується підписавши цей договір. Даний договір, паспорт кредиту №5054934 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція 04 травня 2020 року складають єдиний кредитний договір. Позичальник підписавши цей договір підтверджує, що свій примірник цього договору вона отримала (а.с.5).

Згідно з паспортом кредиту від ТОВ «ФК ЦФР» №5054934, ОСОБА_3 ознайомилася з умовами кредитуванням та порядком повернення кредиту (а.с.7).

Також судом встановлено, що між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» 07 жовтня 2016 року укладено Договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016, за умовами якого Первісний кредитор набув Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами забезпечення до них та сплачує Первісному кредитору за відступлення Права вимоги грошові кошти у сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором (а.с.11, 12).

В подальшому, між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 21 березня 2023 року укладено Договір факторингу №НІ/11/9-Ф, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язується передати (сплатити) АТ «Таскомбанк» суму фінансування, а АТ «Таскомбанк» зобов`язується відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, договорами поруки в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с.13, 14).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №НІ/11/9-Ф від 21 березня 2023 року, вбачається, що АТ «Таскомбанк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором №4 від 10 листопада 2020 року, який був укладений з ОСОБА_3 . Загальна сума заборгованості 23269,48 гривень, з яких: 13293,62 гривень загальна заборгованість по відсоткам; 2,13 гривень загальна заборгованість по відсоткам; 9973,73 гривень загальна заборгованість по комісії (а.с.16).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № від 10 листопада 2020 року за період з 21 березня 2023 року по 31 жовтня 2023 року заборгованість ОСОБА_3 становить 23269,48 гривень, з яких 13293,62 гривень заборгованість по основному боргу, 9973,73 гривень заборгованість по комісії (а.с.10).

Відповідно до ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.628, 629 ЦК України).

Відповідно до ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 1 статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості, яка заявлена позивачем до стягнення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У ч.1 ст.510 ЦК України, передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Статтею 514 ЦК України, передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому, у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора.

За ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі №906/1174/18.

Згідно з ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).

Відповідно до ст.519 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 року у справі №761/33403/17).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача.

Зазначена правова позиція узгоджується з правовим висновком викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.08.2023 року за наслідком розгляду справи №910/19199/21.

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Згідно з п.2.1, 2.2 Договору про відступлення права вимоги, укладеного між ПАТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «ЦФР» 07 жовтня 2016 року №ТАСЦФР-10-2016, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки, встановлені цим договором. Первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) Новому кредитору свої Права вимоги до Позичальників, а Новий кредитор зобов`язаний набувати такі Права вимоги, шляхом підписання відповідних Реєстрів прав вимоги із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей Позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстри прав вимог є невід`ємною частиною цього Договору.

У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтями 77, 78 ЦПК України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем до матеріалів справи долучено лише окремі аркуші договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07 жовтня 2016 року, однак не долучено копію а бо витягу з реєстру прав вимоги за кредитним договором № від 10 листопада 2020 року, який був укладений між ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ПАТ «Таскомбанк».

На виконання ухвали суду про витребування зазначених доказів, відповідач повідомив про їх відсутність у ТзОВ «ФК «Європейська агенції з повернення боргів», оскільки, вказане товариство не є стороною вказаного договору.

У відповідності до ч.1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Позивачем вказані докази самостійно суду надані не були, та не побуло заявлено клопотання в порядку та строки, визначені ст. 84 ЦПК України, про витребування доказів, хоча позивачу достеменно було відомо про необхідність подачі даних доказів, оскільки на них звертав увагу представник відповідача у поданому відзиві на позовну заяву. Будь яких заходів щодо отримання та подачі вказаних доказів позивачем вжито не було.

Згідно ч.2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Крім того, в матеріалах справи відсутній належний розрахунок заборгованості за вказаним кредитивним договором, долучено лише розрахунку заборгованості за період з 21 березня 2023 року по 31 жовтня 2023 року на суму 23269,48 гривень, з яких 13293,62 гривень заборгованість по основному боргу, 9973,73 гривень заборгованість по комісії, з якого не можливо встановити, в який період та ким була нарахована вказана заборгованість, первісним кредитором чи можливо ПАТ «Таскомбанк».

Таким чином, оскільки відступити право вимоги виконання обов`язку відповідно до положень статей 509-514 ЦК України можливо лише у конкретному зобов`язанні, однак позивачем не надано доказів на відступлення права вимоги від первісного кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» до ПАТ «Таскомбанк», який в свою чергу відступив право вимоги позивачу до ОСОБА_3 суд дійшов висновку про відсутність у ТзОВ «ФК «Європейська агенції з повернення боргів» права вимоги за кредитним договором № від 10 листопада 2020 року, а тому в позові слід відмовити в повному обсязі.

З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, то сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2684 грн. відшкодуванню не підлягає.

Керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 81, 258, 263-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони по справі:

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (, юридична адреса:01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, реквізити IBAN № НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк»).

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).

Дата складення повного тексту рішення 22 березня 2024 року.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області В.М. Сметана