Справа № 135/1417/23
Провадження № 2/135/23/24
РІШЕННЯ

іменем України

16.01.2024 року м. Ладижин

Ладижинський міський суд Вінницької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

18 жовтня 2023 року до Ладижинського міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, у якій позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі, в розмірі 3 000 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання даної позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Позов обґрунтовує тим, що з 08 квітня 2022 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідач офіційно не працевлаштований, має мінливий та нерегулярний дохід. Тому аліменти повинні бути визначені у твердій грошовій сумі. Відповідач працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовився від надання матеріальної допомоги їхній дитині та ухиляється від обов`язку утримувати її до досягнення нею повноліття, вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою Ладижинського міського суду Вінницької області від 01 грудня 2023 року відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Відповідачу ОСОБА_2 було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі з цивільним позовом і долученими до нього матеріалами надсилалися відповідачу ОСОБА_2 за місцем реєстрації ( АДРЕСА_1 ), проте рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, оскільки відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, суд згідно ч.5 ст.279 ЦПК України розглядає цивільну справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Відповідно до вимог ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутністю учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши надані позивачкою документи і матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 08 квітня 2022 року Ладижинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Гайсинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) (а.с.5).

Від вказаного шлюбу сторони у справі мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 05 жовтня 2023 року Ладижинською міською радою Вінницької області (а.с.4).

Як вбачається з матеріалів справи малолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована та проживає з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей і його виконання.

У частині третій статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з статтею 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Суд зауважує, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Прожитковий мінімум це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (стаття 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»).

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2 563 гривень.

Вказана величина свідчать лише про мінімальний рівень матеріального забезпечення.

Таким чином, з врахуванням того, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, та враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дітей віком до 6 років, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку про визначення аліментів на утримання дитини в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину до 6 років в сумі 2563 грн.

Верховний Суд в постанові від 17 червня 2020 року (справа №642/80/18) зазначив, що сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

З матеріалів справи вбачається, що донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає з матір`ю ОСОБА_1 , яка не працює, а перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а отже на позивачку покладено більше турбот щодо утримання дитини.

Виходячи з закріплених частиною 9 статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, саме такий розмір аліментів сприятиме гармонійному фізичному та духовному розвитку дитини. Аліменти у вказаному розмірі є помірною сумою, не завищеною в сьогоднішніх умовах з урахуванням віку та потреб дитини.

Разом із цим, суд виходить з того, що позивачкою не надано суду жодних належних та допустимих доказів стосовно ні свого доходу ані доходу відповідача, які б свідчили про реальний розмір доходу матері, стану здоров`я, на підставі яких суд би мав можливість встановити обставини щодо матеріального становища позивачки та платника аліментів, в також стану її здоров`я, та надати цьому відповідну правову оцінку при визначенні розміру аліментів в більшому розмірі, який зазначений позивачкою.

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позов та жодних належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог суду не надав. Тому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з найкращих інтересів дитини та враховує те, що відповідачем не надано доказів того, що він є непрацездатним, має інвалідність чи є пенсіонером, чи має на утриманні непрацездатних членів сім`ї, що могло б свідчити про неможливість відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у встановленому судом розмірі.

Отже, враховуючи фактичні обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, виходячи з найкращих інтересів дітей, та вимог чинного законодавства щодо рівного обов`язку обох батьків брати участь в утриманні дитини до її повноліття, якому кореспондує право дитини на належний рівень життя, достатній для її соціального розвитку, з урахуванням принципів справедливості, співмірності та верховенства права, суд визначає розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 563 гривні 00 коп., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 18 жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

За змістом частини першої статті 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 073 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 259, 263-265, 274, 280-282, 354, 355, 430 ЦПК України, ст.ст. 180-183,191 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки м. Козятин Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2 563 (дві тисячі п`ятсот шістдесят три) гривні 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову - 18 жовтня 2023 року до досягнення дитиною повноліття

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Ладижин Тростянецького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) у прибуток держави судовий збір в сумі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Ладижинським міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ладижинського міського суду

Вінницької області С.О. Нікандрова