Справа № 553/2473/23
Провадження № 2/553/541/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

19.03.2024м. Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Москаленко В.В,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання Микуці К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтава за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» звернулось до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 65600,00 грн, інфляційні втрати 17777,60 грн, три відсотки річних 3229,68 грн, суму сплаченого судового збору у розмірі 2147,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані тим,що 21.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4653588 про надання споживчого кредиту. Вказує, що зазначений кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом № 53-ОД від 16.01.2020 та розміщених на сайті https://creditplus.ua/ru/documents.

Згідно з умовами кредитного договору сума кредиту складала 20000 грн, строк кредиту 30 днів, періодичність платежів зі сплати процентів 30 днів, дата повернення кредиту 20.09.2021. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, надавши відповідачу кредит в сумі 20000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку ОСОБА_2 № НОМЕР_1 .

18.09.2021 відповідач здійснив на рахунок кредитора оплату процентів в сумі 5510,00 грн. У зв`язку з чим, у відповідності до п.1.3 та п.4.2 Кредитного договору відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів (до 18.10.2021) зі стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Надалі відповідач оплати за Кредитним договором не здійснював.

18.10.2021 ОСОБА_2 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів перед кредитором не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись п. 4.3 Кредитного договору, Кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Отже, внаслідок невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань, станом на 08.09.2023 заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена і складає 20000,00 грн сума кредиту та 45600,00 грн сума процентів за користування кредитом, інфляційні втрати 17777,60 грн, три відсотки річних 3229,68 грн, а всього 86607,28 грн.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2023 позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» задоволена в повному обсязі.

Ухвалою суду від 18.01.2024 заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.12.2023 скасоване, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

15.12.2024 відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якій він зазначив, що позовна заява не підлягає задоволенню в повному обсязі, з огляду на те, що ним не було укладено жодного договору з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», крім того одноразовий ідентифікатор, яким підписано кредитний договір №4653588 не має до відповідача жодного відношення і позивачем не доведено протилежного. Вважає, що позивачем належними і допустимими доказами не доведено (не надано виписки за картковими рахунками), факт перерахування грошових коштів на рахунок відповідача

(факт укладення договору кредиту ніяким чином не підтверджений) наявність заборгованості на момент звернення до суду з позовом. Крім того, зазначений кредитний договір не відповідає встановленій законом формі, оскільки його укладено у електронній формі а не в письмовій, а отже він є нікчемним. Просив суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В судове засіданні представник позивача не з`явився,надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав ,зазначених у відзиві на позов, надавши аналогічні пояснення.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

21.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було укладено електронний договір № 4653588 про надання споживчого кредиту (а.с.38-43).

Договір укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Авентус Україна», затверджених наказом

№ 53-ОД від 16.01.2020.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки передбачені договором.

За умовами договору сторони передбачили суму кредиту в розмірі 20000,00 грн (п.1.3. кредитного договору), строк кредиту 30 днів (п.1.4. договору).

Відповідно до п.1.6 договору метою кредиту є споживчі (особисті) потреби.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного у п.1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулась авто пролонгація відповідно до п. 4.3 цього Договору.

Відповідач станом на 18.10.2021 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії Кредитного договору, в зв`язку з чим, а також відповідно до п. 4.3 Кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строки користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

Згідно з пунктами п.1.4, 1.5 договору, строк кредиту склав 30 днів.

Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору,

Пунктом 2.1 договору про надання споживчого кредиту встановлено, що кошти надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 18.09.2021 відповідач здійснив часткову оплату процентів на рахунок Кредитора в розмірі 5510,00 грн, в подальшому відповідач не здійснював оплату за кредитним договором.

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачу в користування кредит в розмірі 20000,00 грн, шляхом зарахування 21.08.2021 грошових коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «ФК «Контрактовий дім» від 20.01.2023 №2353 (а.с.8).

Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на дату подання позовної заяви складає 65600,00 грн, з яких: 20000,00 грн сума кредиту та 45600,00 грн сума процентів за користування кредитом.Вказаний факт підтверджується карткою обліку за договором № 4653588 від 21.08.2021 (а.с.23-36).

Судом також встановлено, що 17.01.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було укладено договір факторингу № 17.01/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «Авентус Україна» відступив ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с. 58-62). Згідно з актом прийому передачі Реєстру боржників від 17.01.2023 ТОВ «АВЕНТУС Україна» передало ТОВ «Фінансова Компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» реєстр боржників кількістю 7549.

Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 17.01/23-Ф від

17.01.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором № 4653588, в загальному розмірі 65600,00 грн, з яких: 20000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 45600,00 грн сума заборгованості за відсотками.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену останнім при укладенні кредитного договору (а.с.17).

Отже, кредитор свої зобов`язання відповідно до вказаного договору про надання споживчого кредиту виконав в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість в розмірі 65600,00 грн.

Також, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні витрати у розмірі 17777,60 грн та 3% річних у розмірі 3229,68 грн. При цьому наведений позивачем розрахунок заборгованості, що здійснений відповідно до умов договору, відповідачем спростовано не було.

Щодо аргументів відповідача про недотримання вимог до форми кредитного договору, оскільки останній укладено в електронній формі, суд вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зазначає таке.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Така позиція щодо укладення кредитного договору в електронній формі викладена у постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року (справа № 524/5556/19).

Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.»

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до п.1.1 наданої позивачем копії Договору про надання споживчого кредиту №4653588 від 21.08.2021, передбачено, що укладення договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через вебсайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. При цьому, споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і відключення до вебсайту/ІТС Товариства.

Вищезазначений договір було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором «А476883» 21.08.2021 о 18:30:57 ОСОБА_2 та Директором ТОВ «АВЕНТУС Україна» Довгаль В.В, крім того він містить персональні дані відповідача, зокрема, номер картки платника податків, номера мобільного телефону, а також номер банківської платіжної картки, на

який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано споживачем. Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору.

Відповідач, заперечуючи факт перерахування йому коштів від ТОВ «Авентус Україна, та належність йому платіжної картки ,на яку були переведені грошові кошти , всупереч приписам ст.81 ЦПК України не подав до суду жодного доказу на спростування цих обставин, хоча він, як клієнт банка не був позбавлений можливості отримати відповідні довідки (про наявні у нього картки станом на серпень 2021 року і про отримання чи неотримання коштів у сумі 20000 грн.) і надати їх суду.

Отже, суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов висновку про те, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Таким чином, сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 в установленому законом порядку був укладений договір про надання банківських послуг в електронній формі, на підставі якого між ними виникли відповідні кредитні правовідносини.

Відповідно до статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним (що відповідає належному виконанню відповідно до ст. 516 ЦК України). Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 6 лютого 2019 року у справі №361/2105/16-ц.

Таким чином факт існування кредитних відносин між сторонами підтверджується договором надання споживчого кредиту, договорами факторингу, а тому ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНИ» має право вимоги до ОСОБА_2 за кредитним договором №4653588 від 21.08.2021.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що право позивача порушено і воно підлягає відновленню в обраний ним спосіб з урахуванням вимог ст. 13 ЦПК України, а тому позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 65600,00 грн, що складається з 20000,00 грн - заборгованості за тілом кредиту та 45600,00 грн. нарахованих процентів, підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що зобов`язання, яке виникло між сторонами, є грошовим.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання відповідачем умов кредитного договору. Інших підстав, що б свідчили про припинення між сторонами грошового зобов`язання, судом не встановлено.

З матеріалів справи виходить, що 17 січня 2023 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» був укладений договір факторингу №17.01/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором укладеним між ОСОБА_2 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Тобто з вказаного часу у позивача виникли усі права первісного кредитора по відношенню до боржника.

За таких обставин, позивач ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» має право вимагати від відповідача сплати 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання та інфляційних втрат.

За розрахунком інфляційних втрат, наведеним у позові, за період з лютого 2022 по червень 2023, інфляційні втрати склали 17777,60 грн.

За розрахунком 3% річних, наведеним у позовній заяві, 3% річних нараховані за період з 17.01.2022 по 08.09.2023 та становлять 3229,68 грн.

Однак, відповідно до п.18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року на території України з 24.02.2022 строком на 90 днів введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.Таким чином позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та протиправно здійснені розрахунок інфляційних втрат за період з лютого 2022 року по червень 2023 та розрахунок 3% річних за період з 24.02.2022 по 18.12.2023.

Разом з цим, за період з 17.01.2022 по 23.02.2022 (38 днів) 3% річних становлять: (65600 х 3): 100 : 365 х 38 днів = 204,89 грн.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних, підлягає задоволенню частково, в частині стягнення 3% річних за період з 17.01.2022 по 23.02.2022 у сумі 204,89 грн., оскільки в іншій частині розрахунок проведений з часу початку дії на території України воєнного стану.

За таких обставин, враховуючи наявність у ОСОБА_2 непогашеної заборгованості за договором, суд дійшов висновку про необхідність стягнення на користь позивача заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4653588 від 21.08.2021 в розмірі 65600,00 грн, трьох відсотків річних у розмірі 204,89 грн, а всього 65804,89 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд вказує, що у відповідності до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи в разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду при зверненні до суду з позовом, який сформовано в системі «Електронний суд», позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2147,20 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, на 75,98%, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1631,44 грн.

Надаючи оцінку вимогам про стягнення зі сторін витрат, пов`язаних із правничою допомогою, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.2,3 ст.123 ЦПК України).

Згідно із ч.4 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2)часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)ціною позову та (або)значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої ст.137 ЦПК України, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги № 10/06-2023 від 10.06.2023 (а.с.63), копію звіту від 11.09.2023 про надання правової допомоги згідно Договору № 10/06-2023 від 10.06.2023, згідно з яким вартість правової допомоги склала 10000 грн (а.с. 13), рахунок на оплату по замовленню № 1011/06/09 від 06.09.2023 (а.с.12), платіжну інструкцію № 733 від 11.09.2023 (а.с.11).

З огляду на те, що відповідні витрати позивача на правничу допомогу адвоката в сумі 10000 грн є належно підтверджені, враховуючи не надання іншою стороною клопотання про зменшення розміру витрат, та враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 7598,00грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» суму заборгованості за кредитним договором № 4653588 від 21.08.2021 в розмірі 65600,00 грн.(шістдесят п`ять тисяч шістсот грн.00 коп.) , 3% річних в розмірі 204,89 грн.(двісті чотири грн.89 коп.) ,а всього - 65 804,89 грн.(шістдесят п`ять тисяч вісімсот чотири грн. 89 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1631,44 грн.(одна тисяча шістсот тридцять одна грн.44 коп.).

В задоволенні інших позовних вимог-відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7598,00 грн. (сім тисяч п`ятсот дев`яносто вісім грн.00 коп. )

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21.03.2024.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінтраст Україна»,місцезнаходження 03150, м. Київ, вул. Загородня, 15, офіс 118/2,.

Відповідач: ОСОБА_2 ,РНОКПП: НОМЕР_2 ,адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Москаленко