УХВАЛА

02 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 757/37157/22-ц

провадження № 61-3063ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України», Міністерства фінансів України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок порушення прав володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном громадянина СРСР/України грошовими вкладами,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до акціонерного товариства «Державний Ощадний Банк України» (далі - АТ «Ощадбанк»), Міністерства фінансів України, в якому просив суд:

- визнати АТ «Ощадбанк», Міністерство фінансів України винним у нанесені їх діями (бездіяльністю) матеріальних збитків та моральної шкоди невизначеному колу потерпілих громадян СРСР/України, в тому числі і позивачу;

- забезпечити судове рішення на відшкодування споживачеві банківських послуг матеріальних збитків відповідачем АТ «Ощадбанк» та співвідповідачем Міністерством Фінансів України трудових заощаджень/матеріальних збитків у сумі 9 600 064 984 294 400,00 грн та моральної шкоди у сумі 9 600 064 984 294 400,00 грн, у тому числі його особисті заощадження вільні від кредитів у сумі 73 442 486,09 грн;

- забезпечити виплату з особистих активів та майна уповноважених осіб

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а також солідарних боржників - осіб, які позбавили споживачів якісних банківських послуг, приймали рішення замість народу у період 1991-2022 років.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року, позов ОСОБА_1 до АТ «Ощадбанк», Міністерства фінансів України про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди внаслідок порушення прав володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном громадянина СРСР/України грошовими вкладами залишено без задоволення.

04 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив суд скасувати рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 15 березня 2024 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, а саме запропоновано: надати суду уточнену редакцію касаційної скарги

з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) частиною другою статті 389 ЦПК України та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи; вірно вказати назву суду, до якого подається касаційна скарга;

у касаційній скарзі вказати відповідачів; вірно зазначити рішення суду, що оскаржуються; уточнити прохальну частину касаційної скарги; надати докази направлення касаційної скарги всім учасникам справи. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.

Оскільки у касаційній скарзі заявник не вказав свою поштову адресу, то копія ухвали Верховного Суду від 15 березня 2024 року була направлена на електронну адресу заявника () 18 березня 2024 року.

26 березня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про повернення ухвали для належного оформлення, в якій заявник зазначає, що копію ухвали Верховного Суду від 15 березня 2024 року він отримав 18 березня 2024 року.

Станом на 02 квітня 2024 року вимоги, викладені в ухвалі Верховного Суду

від 15 березня 2024 року, не виконані, що перешкоджає Верховному Суду вирішити питання про відкриття касаційного провадження, а тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України

у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 22 серпня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 30 січня 2024 року вважати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць