Справа № 456/4064/23
Провадження № 2-з/456/20/2024
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

21 березня 2024 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Бучківської В. Л. ,

при секретарі Марущак У.Т.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий заяву адвоката Мундяк Мирона Мироновича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 . звернулася у Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить ухвалити рішення, яким поділити неподільну річ квартиру у багатоповерховій житловій будівлі за адресою по АДРЕСА_1 , шляхом виділення такої в одноосібну власність ОСОБА_2 та проситься стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію замість Ѕ частки у праві спільної часткової власності на квартиру в багатоповерховій житловій будівлі за адресою АДРЕСА_1 у сумі 1 351 509 (один мільйон триста п`ятдесят одна тисяча п`ятсот дев`ять) грн. 08 коп.. Понесені нею судові витрати просить стягнути з відповідача.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 04 серпня 2023 року головуючим суддею щодо розгляду вищевказаної позовної заяви визначено суддю Яніва Н.М.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.02.2024 у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності судді Яніва Н.М.., справу розподілено головуючому-судді Бучківській В.Л.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 23 лютого 2024 року справу прийнято до розгляду та призначено підготовче судове засідання на 12.30 год. 21 березня 2024 року.

15.03.2024 адвокат Мундяк Мирон Миронович, подав в інтересах ОСОБА_1 заяву про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої. В забезпечення позову представник позивача просить накласти арешт на частку квартири АДРЕСА_2 . В обгрунтування заяви покликається на те, що в Стрийському ВДВС Західного міжрегіонального управління юстиції перебуває виконавче провадження №73070885 по примусовому виконанню виконавчого листа №456/3769/22 від 12.10.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 117948 грн. 86 коп. та судові витрати в розмірі 1179 грн. 50 коп. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити та зробити неможливими виконання судового рішення.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 березня 2024 року прийнято до розгляду заяву про забезпечення позову та призначено розгляд заяви на 12.00 год. 21 березня 2024 року.

В судове засідання по розгляду заяви про забезпечення позову позивач та її представник не з`явилися, представник позивача адвокат Мундяк М.М. 21.03.2024 подав на адресу суду клопотання про розгляд заяви про забезпечення позову у його та позивача відсутності, вимоги заяви підтримує в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача адвокат Лучків А.В. в судове засідання не з`явилися, 21.03.2024 адвокат подав на адресу суду письмове заперечення на заяву про забезпечення позову, в якому, зокрема вказав таке. Стрийським відділом ДВС у Стрийському районі Л/о ЗМУ Мінюсту відкрито виконавче провадження номер ВП 73070885 з виконання рішення Стрийського міскрайонного суду по справі № 456/3769/22 (виконавчий лист по даній справі від 12.10.2023) - боржник ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 , сума заборгованості 117 948,86 грн. По даному виконавчому провадженню винесено постанову про його поновлення 15.03.2024, а також державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 , а саме на об`єкт реєстраційний номер 12, місцезнаходження: АДРЕСА_1 . Попередньо 13.11.2023 в межах даного ВП винесно постанову про арешт коштів боржника. Задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно позивачки, а саме квартири АДРЕСА_2 є апріорі незаконним у зв`язку з наступним. Арешт на квартиру вже є накладений державним виконавцем в межах ВП 73070885 у зв`язку з виконанням рішення суду, яке підлягає обов`язковому виконанню. Арешт є однією із складових виконавчого процесу, так як забороняє боржнику відчужити майно, йому належне. Повторне накладення судом арешту на одне і теж майно, яке арештоване державним виконавцем, суперечить одне одному, можливо технічному виконанню та меті його накладення. Як вбачається з матеріалів, наявних у справі, борг ОСОБА_1 перед ОСОБА_2 в добровільному порядку не погашений. В силу вказаних обставин державний виконавець вразі не погашання боргу, має право на примусову реалізацію майна боржника і з виручених коштів виконати рішення суду по справі № 456/3769/22. Так як контроль за виконанням судового рішення здійснює суд, суд не може прийняти процесуальне рішення, яке перешкодить виконання іншого рішення суду, яке набрало законної сили і підлягає обов`язковому виконанню, навіть якщо це стосується можливої реалізації предмета спору. Додатково зазначає, що спір по даній справі тільки почався, призначено підготовче засідання і сторонами ще не подано всіх необхідних доказів, які суд може оцінювати для вирішення спору по суті. Стягнення грошової компенсації за неподільну річ, яка є в спільній сумісній власності є такого роду спором, що підлягає дослідженню чималих факторів. А тому вчинення передчасних дій, які будуть блокувати виконання рішення суду по іншій справі в майбутньому є необгрунтованими. Також звертає увагу, що тільки однією підставою для забезпечення позову є можливість звернення стягнення на предмет спору в межах виконавчого провадження. Приписами ч. 7. ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. Сума боргу становить разом з урахування виконавчого збору, основної винагороди виконавця, витрат та штрафів згідно постанови про арешт від 15.03.2024 130 532,83 грн. А 20 мінімальних заробітних плат це 7100x20=142 000 грн. Тому реалізація 1/2 квартири, на яку позивач просить накласти арешт, є на законодавчому рівні неможливою. Згідно приписів норм п. 1 ч. 1. ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. В даному випадку позивач хоче накласти арешт на своє майно, а не майно відповідача, незважаючи на те, що предметом спору є грошові кошти. Відповідний захід забезпечення позову є неспівмірним із предметом спору.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява адвоката Мундяк Мирона Мироновича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої не підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1ст. 151 ЦПК України).

Згідно з п.1 ч. 1ст. 152 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається: до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

У відповідності з роз`ясненнями, викладеними в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Слід зазначити, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вказана правова позиція відображена в постанові Великої Палати Верховного суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18.

Суд, відповідно до вказаних вище вимог закону та роз`яснень схожих за змістом правовідносин, перевіряючи: чи дійсно між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; обсяг позовних вимог; дані про особу відповідача; відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; а також беручи до уваги інтереси інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, вважає, що підстав для задоволення заяви про забезпечення позову у суду немає, зважаючи на наступне.

Як на підставу для задоволення заяви про забезпечення позову, заявник покликається на те, що в Стрийському ВДВС Західного міжрегіонального управління юстиції перебуває виконавче провадження №73070885 по примусовому виконанню виконавчого листа №456/3769/22 від 12.10.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 117948 грн. 86 коп та судові витрати в розмірі 1179 грн. 50 коп. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову можу утруднити та зробити неможливими виконання судового рішення.

Під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову, як накладення арешту на майно, суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу (правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.01.2019 у справі №915/870/18 та від 05.09.2019 у справі №911/527/19).

Відповідно до положень ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису . Перешкоджання вчиненню виконавцем дій, пов`язаних із зверненням стягнення на майно (кошти) боржника, порушення заборони виконавця розпоряджатися або користуватися майном (коштами), на яке накладено арешт, а також інші незаконні дії щодо арештованого майна (коштів) тягнуть відповідальність, установлену законом.

В судовому засіданні встановлено, що в Стрийському ВДВС Західного міжрегіонального управління юстиції перебуває виконавче провадження №73070885 по примусовому виконанню виконавчого листа №456/3769/22 від 12.10.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості в сумі 117948 грн. 86 коп та судові витрати в розмірі 1179 грн. 50 коп. По даному виконавчому провадженню винесено постанову про його поновлення 15.03.2024, а також державним виконавцем накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .Попередньо 13.11.2023 в межах даного ВП винесно постанову про арешт коштів боржника.

Статтею 388 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт.

Таким чином, судом встановлено, що на майно, яке є предметом позову, накладено арешт державним виконавцем та чинним законодавством передбачено відповідальність за порушення заборони розпоряджатися та користуватися таким майном.

Враховуючи вищенаведене в сукупності, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову за наявності постанови державного виконавця про арешт майна не є достатньо обґрунтованою, оскільки за таких обставин відсутні підстави для висновку, що існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду, а також ускладнення ефективного судового захисту.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд також виходить з того, що заявником не надано доказів на підтвердження необхідності вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну частину квартири, не надано жодного доказу щодо намірів продажу, дарування або відчуження у інший спосіб належної позивачу частини квартири.

Крім цього, суд вважає обґрунтованими доводи сторони відповідача про те, що згідно приписів норм п. 1 ч. 1. ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. В даному випадку позивач хоче накласти арешт на своє майно, а не майно відповідача, що з точки зору суду є неспроможним.

Суд вважає, що заявником не наведено суду обґрунтованих підстав, які б унеможливили захист прав, свобод та інтересів позивача без вжиття відповідних заходів, не надано суду відповідних належних доказів, також з матеріалів заяви судом не встановлено обставин, які б вказували на очевидну небезпеку заподіянню шкоди правам, свободам та інтересам позивача, а тому в задоволенні заяви адвоката Мундяк Мирона Мироновича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Відмовити в задоволені заяви адвоката Мундяк Мирона Мироновича, подану в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ неподільної речі та стягнення грошової компенсації за частку такої,.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Головуючий суддя В.Л.Бучківська