Справа № 515/1506/23
Провадження № 2/513/262/24
Саратський районний суд Одеської області
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 квітня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Бучацької А.І., за участю секретаря судового засідання Русавської Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
14 вересня 2023 року позивачка звернулась до Татарбунарського районного суду Одеської області з позовом відповідача, в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, встановлений судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 19 липня 2018 року у справі № 494/887/18 та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частки від усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили.
Позовні вимоги обґрунтувала тим, що судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 19 липня 2018 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка звернулась до виконавчої служби із заявою про примусове виконання зазначеного рішення, відкрито виконавче провадження та на підставі судового наказу стягуються аліменти.
Дитина проживає з позивачкою за адресою: АДРЕСА_1 , вона піклується про усі його потреби, займається вихованням та розвитком.
Однак визначений судом розмір аліментів у повній мірі не задовольняє в цілому потреби дитини, адже на даний час дитина потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшується потреба у її забезпеченні. Тому вважає, що аліменти повинні бути визначені у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення ним повноліття.
Позивача зазначила, що відповідач є працездатною особою та здатен гідним чином приймати участь у матеріальному забезпеченні сина.
Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 10 жовтня 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін .
Розпорядженням в.о.голови Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 листопада 2023 року зазначена цивільна справа в порядку ч. 4 ст. 31 ЦПК України передана на розгляд Саратського районного суду Одеської області.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 22.01.2024 головуючою суддею у справі визначено суддю Бучацьку А.І..
Ухвалою Саратського районного суду від 25 січня 2024 року цивільну справу прийнято до проваження та призначено до судового розгляду по суті (а.с.41).
Позивачка, належним чином повідомлена про розгляд справи до суду не з`явилась. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.32).
Відповідачу ОСОБА_2 судові виклики надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Судові виклик на 31 жовтня 2023 року на 14:30 годину повернувся з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.30-31), судовий виклик на 11 квітня 2024 року на 15:30 годину повернувся з відміткою: за відмовою адресата (а.с.49).
Відрповідно до ст.280 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків.
Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Другим Суворовським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.14).
Судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 19 липня 2018 року №494/887/18, який набрав законної сили 20 серпня 2018 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с. 15-16).
Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 02 липня 2019 року в судовому наказі від 19 липня 2018 року виправлено описку, а саме визначено, що вірною вважати дату народження дитини ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_3 , дата до якої проводиться стягнення 06 жовтня 2027 року (а.с.8).
Заочним рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 грудня 2019 року була надано дозвіл ОСОБА_1 на здійснення реєстрації місця проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою АДРЕСА_1 , без згоди батька ОСОБА_2 . Рішення набрало законної сили 17.01.2020 року (а.с.9-10).
Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , виданого Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 27 листопада 2018 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_6 (а.с.7).
Згідно Витягу з реєстру Березівської територіальної громади, сформованого 07.09.2023, ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1). За цією ж адресою зареєстрований і мешкає ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується довідкою Гуляївського старостинського округу Березівської міської ради (а.с.12).
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
У частині першій статті 3 цієї ж Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Згідно із положеннями ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст. 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст. 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 5 лютого 2014 року у справі № 6-143цс-13 та підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
Враховуючи, що відповідач є працездатною особою, суду не надано відомостей про перебування на його утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб; раніше визначений судом розмір аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є недостатнім для забезпечення належного утримання дитини та її гармонійного розвитку, з урахуванням положень законодавства щодо права одержувача аліментів вирішувати в судовому порядку питання щодо зміни способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, присуджених з відповідача за судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 19 липня 2018 року. Суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 (однієї чверті) від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що буде відповідати інтересам дитини, забезпечувати право дитини на рівень життя, необхідного для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.
Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 1073,60 гривень.
Керуючись ст. ст. 150, 180-182, 184, 192 СК України, ст.ст. 2-15, 81, 89, 133. 137, 141, 258-259, 263-265, 268, 273, 353, 354, ЦПК України, суд
У Х В А Л И В:
Позов задовольнити повністю. Змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 , визначений судовим наказом Березівського районного суду Одеської області від 19 липня 2018 року у справі № 494/887/18.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.
Починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили, припинити стягнення аліментів з ОСОБА_2 на підставі судового наказу Березівського районного суду Одеської області від 19 липня 2018 року у справі № 494/887/18.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 (шістдесят) копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто Саратським районним судом за заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду безпосередньо шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів після проголошення рішення, а відповідачем - протягом тридцяти з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № НОМЕР_3 , виданий 04 січня 2019 року органом 5128, РНОКПП НОМЕР_4 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , паспорт НОМЕР_5 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя А. І. Бучацька