Провадження №4-с/523/48/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2024 р. м. Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Дяченко В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Томілко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 7, в місті Одеса скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, особа, дії якої оскаржуються : Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), стягувач: ПАТ «Райффейзен банк Аваль», -

ВСТАНОВИВ:

До Суворовського районного суду м. Одеси звернулася ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Главацький Ю.А., зі скаргою в якій просила :

-Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не зняття арештів з нерухомого майна ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

-Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В- 15/701, 17.11.2010, Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10523657, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

-Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В- 15/701, 17.11.2010, Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10523691, тип обтяження: арешт нерухомого майна;

-Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-15/701, 17.11.2010. Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10523811, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що підставою накладення арешту стала постанова про арешт майна, винесена в рамках виконавчого провадження № 19002943 від 21.12.2009 року та видана Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції.

23.11.2010 року було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, реєстраційний номер обтяження: 10523657, реєстраційний номер обтяження: 10523691, реєстраційний номер обтяження: 10523811, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

З повідомлення Суворовського відділу ДВС ОМУЮ, вбачається, що відповідно до даних АСВП (ВП-спецрозділ) з 23.04.2010 року по 01.09.2011 року на виконанні перебував виконавчий лист №2-1291/09 від 21.12.2009 виданого Суворовським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 1487862,48 грн. (ВП 19002943). В ході виконання зазначеного виконавчого документу 17.11.2011 року було державним виконавцем накладено арешт на все майно боржника та внесено відповідні записи до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (обтяження № 10523657 від 23.11.2010; №10523691 від 23.11.2010; №10523811 від 23.11.2010). Виконавче провадження було закінчено 01.09.2011 року у відповідності до п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (Закону України «Про виконавче провадження » № 606-XIV), у зв`язку з відсутністю авансування стягувача на проведення виконавчих дій.

Відповідно до даних АСВП встановлено, що зазначений виконавчий документ повторно перебував на виконанні з 20.01.2012 по 11.07.2012 (ВП 30781292) та зазначене виконавче провадження було завершено у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду у відповідності до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження (Закону України «Про виконавче провадження » № 606-XIV).

Станом на сьогоднішній день у відділі відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки зазначене виконавче провадження було знищено так, як термін зберігання матеріалів завершених виконавчих проваджень згідно пункту 2 розділу ХI Правил ведення діловодство та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року, три роки.

Посилаючись на те, що в Суворовському відділі державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відсутні будь-які відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 , а також враховуючи те, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року у справі № 523/7263/18, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 21.12.2009 року по цивільній справі №2-1291/09 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом, тому відсутні будь-які законні підстави у Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо відмови у знятті вищевказаного арешту з майна боржника ,скаржник просила задовольнити скаргу.

В судове засідання сторони не з`явилися.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених із боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів із дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості зі сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню.

Як встановлено судом, постановою про арешт майна, винесеною в рамках виконавчого провадження № 19002943, виданою Першим Суворовським ВДВС Одеського міського управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 , а саме на квартири за адресами: АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 .

01.09.2011 року ВП 19002943 було закінчено у відповідності до п. 4 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» (Закону України «Про виконавче провадження » № 606-XIV), у зв`язку з відсутністю авансування стягувача на проведення виконавчих дій.

Зазначений виконавчий документ повторно перебував на виконанні у Першому Суворовському відділі ДВС з 20.01.2012 по 11.07.2012 (ВП 30781292) та виконавче провадження було завершено у зв`язку з апеляційним оскарженням рішення суду у відповідності до ч. 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження (Закону України «Про виконавче провадження » № 606-XIV).

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 16.10.2018 року у справі № 523/7263/18, визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Суворовським районним судом м. Одеси 21.12.2009 року по цивільній справі №2-1291/09 за позовом відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом.

Згідно повідомлення Суворовського відділу ДВС ОМУЮ, вбачається, що станом на сьогоднішній день у відділі відсутні підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_1 , оскільки зазначене виконавче провадження було знищено так, як термін зберігання матеріалів завершених виконавчих проваджень згідно пункту 2 розділу ХI Правил ведення діловодство та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 1829/5 від 07.06.2017 року, три роки.

Арешти накладені в рамках виконавчого провадження № 19002943 на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 на даний час не зняті.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України, кожний має право володіти, користуватися й розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції". закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положенням ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 N 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах" роз`яснено, що у справах за скаргами стягувача чи боржника на дії державного виконавця, пов`язані з арештом і вилученням майна та визначенням вартості й оцінки цього майна, суд перевіряє відповідність цих дій положенням статей57,58 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами другою та третьою статті 451 ЦПК України передбачено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене права заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, у межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

При цьому суд враховує те, що наявність протягом тривалого часу (майже 11 років) не скасованих арештів на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

З огляду на викладене та враховуючи, що на даний час виконавче провадження № 19002943 завершене та знищене у зв`язку з закінченням строку зберігання, суд погоджується з доводами скаржника про те, що арешти, на даний час з урахуванням відсутності підстав їх застосування, порушує її права як власника майна.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушене право ОСОБА_1 підлягає захисту шляхом зобов`язання Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешти з майна боржника.

Зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження знищені, внаслідок чого Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) позбавлений можливості вчиняти будь-які дії щодо вказаного виконавчого провадження, тому скарга в частині визнання неправомірною бездіяльності зазначеного Відділу не підлягає задоволенню.

За вказаних обставин, скарга ОСОБА_1 підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 260, 447- 451 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, особа, дії якої оскаржуються : Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), стягувач: ПАТ «Райффейзен банк Аваль» - задовольнити частково.

Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В- 15/701, 17.11.2010, Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10523657, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В- 15/701, 17.11.2010, Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10523691, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

Зобов`язати Суворовський відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) зняти арешт з квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , що накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, В-15/701, 17.11.2010, Перший Суворовський ВДВС ОМУЮ, реєстраційний номер обтяження: 10523811, тип обтяження: арешт нерухомого майна.

В решті скарги відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 12.03.2024 року.

Суддя