Провадження № 22-ц/4808/427/24
Головуючий у 1 інстанції Мигович О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю представника апеллянта ОСОБА_1 ОСОБА_2 ; представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» - Шкромиди Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду, ухвалене головуючим суддею Миговичем О.М. 09 січня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту,

в с т а н о в и в :

У вересні 2022 року ТзОВ «Бізнес позика» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за договором №224751-КС-001 про надання кредиту від 01.02.2021 року в розмірі 79 382,20 грн, а також судові витрати у розмірі 2481,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що 01.02.2021 між сторонами укладено договір №224751-КС-001 про надання кредиту в електронній формі через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця. Відповідно до умов договору кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в сумі 30 000 грн строком на 16 тижнів до 24.05.2021 на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,95075000% за кожен день користування кредитом, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит на умовах встановлених договором та графіком платежів. 30.04.2021 між сторонами було укладено Додаткову Угоду №1 до договору про надання кредиту №224751-КС-001 від 01.02.2021 за умовами якої відповідачка отримала кредит у розмірі 23 000 грн. При цьому строк кредиту продовжено на 144 дні до 15.10.2021. Комісія, пов`язана з наданням додаткового кредиту, становила 3450,00 грн, також встановлено новий графік платежів.

Всупереч умов договорів та вимог законодавства відповідачка своїх зобов`язань не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 79 382,20 грн, яка складається з: суми прострочених платежів за тілом кредиту 34 048,57 грн; суми прострочених платежів за процентами 45 320,80 грн; суми прострочених платежів за комісією 12,83 грн. Посилаючись на вказані обставини, ТзОВ «Бізнес позика» просило позов задовольнити.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 09 січня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Бізнес позика» заборгованість за кредитним договором №224751-КС-001 в розмірі 79 382,20 грн, а також 2481,00 грн судового збору.

Не погодившись із даним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає, що судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи. Вважає, що позивач не надав належних доказів на підтвердження погодження сторонами умов кредитування. Апелянт зазначає, що копія електронного договору №224751-КС-001 від 01.02.2021 не містить підпису позичальника одноразовим ідентифікатором, оскільки на момент укладення договору у позивача була відсутня технічна можливість для здійснення такої дії. Вказане, на думку апелянта, суперечить самій суті укладення електронного договору та свідчить про те, що не відбулося акцептування позичальником умов договору. Вважає, що позивач визнав, що на момент укладення договору тексту договору, підписаного позичальником, не було, а отже позивач визнав, що сторони не обумовили ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,09507500% в день. ОСОБА_1 вказує, що загальна сума кредиту становила 53000 грн, а в її особистому кабінеті на сайті позивача розмір кредиту становить 34 048,57 грн. На думку апелянта, зазначене свідчить про те, що позивач може вносити і вносить зміни до тексту укладених договорів. Стверджує, що протягом погашення кредиту у її особистому кабінеті не було доступу до тексту кредитного договору. Відповідач повернула загальну вартість кредиту на суму 53 000 грн до 01.06.2021.

Зважаючи на викладене, просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у позові.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТзОВ «Бізнес позика» вказує, що оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм процесуального та матеріального права, яке підлягало застосуванню. Судом повно та всебічно досліджено наявні у справі докази і надано належну оцінку. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Калуського міськрайонного суду від 09 січня 2024 року без змін.

В засіданні апеляційного суду представник відповідача вимоги апеляційної скарги з наведених у ній мотивів підтримала, просила її задовольнити.

Представник ТзОВ «Бізнес позика» в режимі відеоконференцзв`язку доводи апеляційної скарги заперечив. Зазначив, що ОСОБА_1 дійсно підписала основну і додаткову угоду про кредитування, і після цього здійснила ряд платежів на погашення кредитної заборгованості згідно графіку. Тому доводи апелянта вважає необґрунтованими, просить рішення залишити без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з огляду на таке.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір та додаткова угода були підписані відповідачкою шляхом введення одноразового ідентифікатора в особистому кабінеті на веб-сайті в мережі Інтернет https://my.bizpozyka.com, відправленого відповідачці на її номер телефону НОМЕР_1 . Зважаючи на те, що на день подачі позову відповідачкою борг не повернуто, місцевий суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 коштів згідно розрахунку заборгованості.

З цим висновком суду колегія суддів погоджується з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.02.2021 між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №224751-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 30 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів.

Розмір та порядок нарахування плати за користування (сума коштів, яка виражена в процентах, за користування кредитом), термін дії договору визначається в п. 1 договору.

Так, умовами кредитного договору визначено: строк кредиту 16 тижнів; процентна ставка за кожен день користування кредитом - 0,95075000%; термін дії договору до 24.05.2021.

Пунктом 2 договору сторони передбачили, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахування дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Укладення договору підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №224751-КС-001 від 01.02.2021 року (а.с.11).

ТОВ «Бізнес Позика» своєчасно та в повному обсязі виконало зобов`язання за договором №224751-КС-001003 про надання кредиту, перерахувавши 01.02.2021 відповідачці на картковий рахунок грошові кошти в розмірі 30 000 грн двома платежами, що підтверджується квитанціями №369084997, №369084758 (а.с. 28, 29).

30.04.2021 між сторонами укладено Додаткову Угоду №1 до договору про надання кредиту №224751-КС-001 від 01.02.2021. Відповідно до умов укладеної угоди, ОСОБА_1 додатково отримувала кредит у розмірі 23000 грн. Строк кредиту продовжено на 144 дні до 15.10.2021. Комісія пов`язана з наданням додаткового кредиту становила 3450 грн, встановлено новий графік платежів (а.с.20).

Укладення Додаткової Угоди №1 до договору про надання кредиту №224751-КС-001 від 01.02.2021 підтверджується візуальною формою послідовності дій клієнта, щодо укладення електронної Додаткової Угоди №1 до договору про надання кредиту №224751-КС-001 від 01.02.2021 року (а.с.12).

Згідно квитанції АТ «Таскомбанк» №404101843 від 30.04.2021 на картку ОСОБА_1 здійснено електронний платіж в розмірі 23 000,00 грн (а.с. 30).

Відповідно до інформаційних довідок відповідач у рахунок погашення отриманого кредиту та сплати процентів за користування кредитом здійснила 9 платежів, а саме: 01.03.2021 6650 грн (довідка 168/07 від 19.07.2022); 14.03.2021 6650 грн (довідка №169/07 від 19.07.2022); 12.04.2021 6650 грн (довідка №170/07 від 19.07.2022); 28.04.2021 6736,92 грн (довідка №171/07 від 19.07.2022); 28.04.2021 420,16 грн (довідка №172/07 від 19.07.2022); 17.05.2021 6360 грн (довідка 3173/07 від 19.07.2022); 28.05.2021 6360 грн (довідка №174/07 від 19.07.2022); 29.03.2021 6584,42 грн (довідка №175/07 від 19.07.2022); 15.02.2021 6650 грн (платіжне доручення №В881068916) (а.с. 31-39).

Згідно з наданим позивачем розрахунком на день звернення позивача з позовом у відповідача утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 79 382,20 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 34 048,57 грн; суми прострочених платежів по процентах 45 320,80 грн; суми прострочених платежів за комісією 12,83 грн (а.с.21-27).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

При цьому, в ч. 1 ст. 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Правильно встановивши обставини справи та визначившись з характером спірних правовідносин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність позивачем як факту укладання договору, так і отримання позичальником ОСОБА_3 грошових коштів на погоджених нею умовах фінансового кредиту шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та не виконання останньою свого обов`язку зі своєчасного повернення кредитних коштів.

Доводи апеляційної скарги вищевказаних висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять вказівку на обставини, які б свідчили про їх помилковість.

Так, твердження ОСОБА_1 про те, що вона не підписувала кредитний договір, оскільки копія електронного договору не містить підпису позичальника одноразовим ідентифікатором, спростовуються наявними у матеріалах справи доказами.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.

Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243св20), від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20 (провадження № 61-18967св20), які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.

З послідовності укладення договору №224751-КС-001 від 01.02.2021 в інформаційно-комунікаційній системі кредитодавця вбачається, що 01.02.2021 о 18:23:09 клієнт, використовуючи номер телефону НОМЕР_2 , зайшов у особистий кабінет на сайті https://bizpozyka.com, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився про доступні продукти товариства, отримав інформацію про обрані умови кредиту, ознайомився з паспортом споживчого кредиту та підписав його одноразовим ідентифікатором G4243. Одноразовий ідентифікатор G6932 направлявся відповідачці шляхом надсилання повідомлення на її мобільний номер НОМЕР_2 , який вказувався нею при реєстрації на сайті. Відповідачка підписала акцепт одноразовим ідентифікатором 01.02.2021 року о 18:40:41, опісля відбулося формування підписаного договору. В особистому кабінеті відповідачки виведено договір для перегляду та скачування (а.с. 11).

На існування між сторонами кредитних правовідносин, а також ознайомлення з умовами договору вказує також і часткове виконання позичальником свого обв`язку у вигляді здійснення нею чергових платежів.

Окрім того, в кредитному договорі зазначено адресу ОСОБА_1 , її паспортні дані, ідентифікаційний код, телефон та електронну пошту, котрі належать останній, що є підтвердженням здійсненою нею процедурою ідентифікації в розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію».

Враховуючи доведеність наявними в справі належними та допустимими доказами факту укладення із відповідачкою договору та додаткової угоди, беручи до уваги факт невиконання останньою обов`язків щодо повернення кредиту, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 79 382,20 грн.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду від 09 січня 2024 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складений 22 березня 2024 року.