01.02.2024 Єдиний унікальний № 371/367/23 Провадження № 2/371/84/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 р м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кириленко М.О.,

за участю секретаря судового засідання Петренко В.А.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Миронівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на одну третю частку житлового будинку у спільному майні з виплатою відповідної грошової компенсації, визнання права власності на одну третю частку житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року представник позивача ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про припинення права власності на одну третю частку житлового будинку у спільному майні з виплатою відповідної грошової компенсації, визнання права власності на одну третю частку житлового будинку.

В обґрунтуванні позову зазначивши, що ОСОБА_1 , є власником 2/3 часток житлового буд. АДРЕСА_1 . Дана обставина підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, Договором дарування частки житлового будинку з відповідними надвірними будівлями і спорудами, Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Власником 1/3 частки житлового будинку є громадянин Російської Федерації ОСОБА_3 , він є військовим пенсіонером міністерства оборони Російської Федерації, власне житло в військовому містечку Калінінець Наро-Фомінського району Московської області.

ОСОБА_3 після прийняття спадщини в 1993 році після смерті ОСОБА_4 до спадкового будинку не приїздив, коштів на утримання будинку не виділяв, комунальні платежі за електроенергію та газопостачання не сплачував. Весь тягар по утриманню будинку в належному стані, поточному та капітальному ремонту будинку, утриманню прибудинкової території, обробітку земельної ділянки несе ОСОБА_1 .

На неодноразові спроби звернення до ОСОБА_3 в телефонному режимі, щодо врегулювання долі 1/3 частки спадкового будинку не дали жодних позитивних результатів. В телефонному режимі ОСОБА_3 повідомив, що в Україну він більше не приїде, будь які дії щодо 1/3 частки спадкового будинку вчиняти не буде.

Відповідно до наведеного просить припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 . Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового буд. АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 . Визначити ОСОБА_3 компенсацію вартості частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . У розмірі 43 667,00 гривень.

Ухвалою суду від 28.08.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 31 жовтня 2023 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

31.10.2023 року представником позивача ОСОБА_2 подано до суду лист з додатком, оригіналом квитанції про внесення позивачем на депозитний рахунок суду вартості 1/3 частки житлового будинку (а.с.134-135).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 підтримали позовну заяву в повному обсязі та просили задовольнити в повному обсязі, просили припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового буд. АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового буд. АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_3 , судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання оголошенням про виклик на веб-порталі судової влади України, про поважні причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, тому суд вважає за необхідне провести судове засідання без його участі.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 , як свідок суду надав пояснення, що будинок розташований за адресою:АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 та ОСОБА_6 . ОСОБА_3 є сином ОСОБА_7 донькою ОСОБА_4 . Приблизно 40 років як ОСОБА_3 поїхав з села та приїзжав декілька разів. Коли мати ОСОБА_8 померла ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_1 переїхали в с. Козин та займались будинком його підтримкою. На даний час ОСОБА_1 , проживає в селі та доглядає за будинком.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_9 , як свідок суду надала пояснення. Проживає через дорогу від адреси АДРЕСА_1 приблизно 35-40 років. Знає ОСОБА_3 , що він проживає в Москві та є військовим. За будинком догляд завжди здійснювала ОСОБА_7 та її чоловік ОСОБА_1 . Після смерті дружини ОСОБА_10 проживає в селі та займається доглядом будинком.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 , як свідок суду надала пояснення, що ОСОБА_3 ніколи не бачила за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 не приїжджав на похорони своєї рідної матері ОСОБА_4 , була особисто присутня на похоронах та бачила там лише всю сім`ю ОСОБА_1 . Розпоряджався та доглядав весь час будинок ОСОБА_1 .

Суд, заслухавши думку позивача та представника позивача, дослідивши надані стороною докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

Судом встановлено, ОСОБА_1 є громадянином України зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 9-10).

Згідно листа від 07.11.2022 року № 2300 виданого Київським Обласним БТІ право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано за: ОСОБА_12 , 1/3 частки на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.1993, ОСОБА_12 1/3 частки на підставі Договору дарування 1/3 частки житлового будинку від 21.11.2012 року, 1/3 частка не зареєстрована (а.с. 11).

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2011 року спадкоємцями майна ОСОБА_4 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 в рівних частинах є: ОСОБА_12 , що проживає, ОСОБА_3 , ОСОБА_13 (а.с.12).

Згідно довідки від 10.03.2023 року № 89 видана виконавчим комітетом Миронівської міської ради Козинський старостинський округ №9 видана ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те що він проживає в АДРЕСА_1 з 2012 року по даний час без реєстрації (а.с. 13).

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав номер витягу 36034098 від 29.10.2012 року право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на праві приватної спільної власності 1/3 частки (а.с. 14).

Відповідно до договору дарування 1/3 (однієї третьої) частки житлового будинку від 21.11.2012 ОСОБА_13 передав у власність (подарував) ОСОБА_12 , яка прийняла у власність ( в дарунок) 1/3 частку житлового будинку з відповідними частками надвірних будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15).

З витягу про державну реєстрацію прав номер витягу 36611658 від 07.12.2012 року право власності на житловий буд. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_12 на праві приватної спільної власності 1/3 частки на підставі договору дарування (а.с. 14).

Відповідно до наданої копії з газети «Миронівський край» від 23 жовтня 2012 року було втрачено свідоцтво про право на спадщину за законом на буд. АДРЕСА_1 видане Державним нотаріусом 24.03.1993 на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , зареєстроване за № 418, вважати недійсним (а.с. 17).

З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.10.2012 №36034482 наданий для відчуження 1/3 частки будинку. Житлова площа будинку змінилась з 30.0 кв.м. на 20,9 кв. м оскільки на момент оформлення спадщини технічна інвентаризація будинку не проводилась (а.с.18).

Відповідно до довідки виданої Виконавчим комітетом Козинської сільської ради про те що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.03.1993 року реєстрований № 418, житловий будинок, що знаходиться в АДРЕСА_1 , зареєстрований на ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та ОСОБА_13 (а.с.13).

Згідно з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 виданий на власник ОСОБА_12 (а.с.22-24).

Відповідно до наданої копії свідоцтва про смерть від 17 лютого 2015 року виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління у м. Києві, ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 про що складено відповідний актовий запис № 189 (а.с. 25).

Зі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19 травня 2021 року спадкоємцем майна ОСОБА_12 є її чоловік ОСОБА_1 . Спадщина, на яку в указаних частках видано свідоцтво, складається з: 2/3 часток житлового будинку з відповідними частками надвірних будівель та споруд, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які належать померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 26).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, об`єкт нерухомого майна житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, належить на праві власності спільної частки ОСОБА_1 (а.с. 27).

Відповідно до договору дарування частки житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_14 та ОСОБА_1 передали ОСОБА_1 у власність 4/9 частки житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами (по 2/9 частки кожний), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , також на підтвердження надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 28-30).

Встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 червня 2021 року спадкоємцем померлої ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її чоловік ОСОБА_1 . Спадщину, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: земельної ділянки, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:205:0004. На підтвердження надано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі в якому значиться спадкодавець: ОСОБА_12 та спадкоємець ОСОБА_1 (а.с. 31-33).

Згідно до договору дарування частки земельної ділянки від 9 жовтня 2021 року ОСОБА_14 та ОСОБА_1 передали ОСОБА_1 передали у безоплатну власність 2/3 частики земельної ділянки (по 1/3 частці кожений), від загальної ділянки 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), з кадастровим номером земельної ділянки :01:205:0004. Право власності на вказану частку земельної ділянки зареєстроване в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номери запису про право власності: 42431635 та 42433107, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 34-36).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 червня 2021 року спадкоємцем ОСОБА_12 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 є її чоловік ОСОБА_1 . Спадщину, на яку в указаних частках видано це свідоцтво, складається з: земельна ділянка, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером :01:205:0005. Право власності на вказану частку земельної ділянки зареєстроване в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексним номером 261005507 та витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 65128167) (а.с. 37-39).

Згідно наданого висновку про оціночну вартість нерухомого майна будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 об`єкт оцінки, станом на 29.12.2022 рік, становить 131 000,00 (сто тридцять одна тисяча) гривень (а.с.40).

Згідно до договору дарування частки земельної ділянки від 12 жовтня 2021 року ОСОБА_14 та ОСОБА_1 передали ОСОБА_1 передали у безоплатну власність 2/3 частики земельної ділянки (по 1/3 частці кожений), від загальної ділянки 0,229 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером земельної ділянки :01:205:0005. Право власності на вказану частку земельної ділянки зареєстроване в Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номери запису про право власності: 42438900та 42435836, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, що підтверджується витягом Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності з індексійним номером витягу: 279283430 (а.с. 41-43).

Як вбачається з наданого висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від ПРИВАТНОГО ПІДПРИЄМСТВА «АРХБУДРЕНЕСАНС» № 4 від 28 лютого 2023 року видане ОСОБА_1 , за технічними показниками об`єкт не може бути поділено (а.с.44).

До суду надано копію робочого проекту газопостачання житлового буд. АДРЕСА_1 , зазначенням замовника ОСОБА_12 від листопада 2012 року та копії квитанцій про плату за газопостачання та оплату за постачання електроенергії ( а.с. 45 84).

Відповідно до виданого акту виконавчим комітетом Миронівської міської ради Козинським старостинським округом № 9 № 02-37/14 від 09.03.2023 року. Обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 стан будинку задовільний. Проживає без реєстрації з 2012 року по даний час (а.с.85).

Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечується сторонами по справі, на час розгляду справи, позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проте, фактично проживає з 2012 року по теперішній час за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Перший протокол, Конвенція) кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно із частинами першою, другою, четвертою статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках

Відповідно до положень ст.ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. ЗЦК України- ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно зі статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до частин першої, другої, шостої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Держава не втручається у здійснення власником права власності.

Згідно статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно із ст. 365 ЦК України, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд ухвалює рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених підпунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, але за умови, що завдана внаслідок такого припинення шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно до висновку Верховного суду України, викладеного постанові від 24 лютого 2016 року у цивільній справі №6-2784цс15, положеннями ст. 365 ЦК України встановлено підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов про припинення права особи на частку у спільному майні: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. За ч.2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура відшкодування вартості частини майна, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні.

В постанові від 23.11.2016 по цивільній справі №6-1943цс16 Верховний суд дійшов наступного правового висновку: аналіз положень ст. 365 ЦК України дає підстави для висновку, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за наявності будь-якої з передбачених п. 1-3 ч. 1 цієї статті підстав, які є самостійними, але за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні спорів про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі №908/1754/17 зроблено висновок, що відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та частиною четвертою статті 10 ЦПК України визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не можу бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно з практикою ЄСПЛ втручання держави у право на власність є порушенням ст. 1 Першого протоколу Конвенції, якщо воно не здійснюється «згідно із законом», не переслідує легітимну мету, чи не розглядається як «необхідне в демократичному суспільстві».

Втручання у право власності може бути виправданим згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і буде відповідати усталеній прецедентній практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції», рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»), якщо воно здійснено: з метою врегулювання спору і врахування права власності іншого співвласника (суспільний інтерес); на підставі закону; з дотриманням вимог співмірності і пропорційності.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 є неподільною річчю, оскільки житловий будинок не має окремого входу, згідно ст.. 47 Житлового кодексу України площа на одного члена сім`ї 13,56 кв.м, що не відповідає даному об`єкту нерухомості.

Суд також враховує, що відповідач ОСОБА_3 не користується вказаною часткою житлового будинку і проживає за іншою адресою, яку вказана у позові, а саме: АДРЕСА_4 .

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про наявність підстав для припинення права власності, передбачених ч.1 ст. 365 ЦПК України, також припинення права власності відповідача на частину спірної житлового будинку не завдасть істотної шкоди його інтересам як співвласника за умови виплати справедливої компенсації.

Для визначення розміру грошової компенсації ринкової вартості належної відповідачу частці у спірній житлового будинку було проведено оцінку будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до висновку СПД ФО ОСОБА_15 за результатами проведення оціночної експертизи від 29.11.2022 року дійсна ринкова вартість житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визначена в розмірі 131 000 грн. без ПДВ станом на 29.11.2022 рік.

Позивачем внесено на депозитний рахунок суду грошову суму ринкової вартості частини житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 43667.00грн., визначену відповідно до висновку експертизи від 29 листопада 2022 року.

Оцінивши зібрані у справі докази суд дійшов висновку, що визначена у висновку експертизи від 29.11.2022 року дійсна ринкова вартість частини спірної житлового будинку.

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 7, 10, 13, 80, 81,141, 256, 263-266, 352, 354 ЦПК України, ст. 365 ЦК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на одну третю частку житлового будинку у спільному майні з виплатою відповідної грошової компенсації, визнання права власності на одну третю частку житлового будинку - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_3 на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Перерахувати ОСОБА_3 з депозитного рахунку Миронівського районного суду Київської області (рахунок UA0018661, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача ДКСУ м. Київ, код банку отримувача (МФО) 820172, призначення платежу застава компенсації права власності по справі Миронівського районного суду Київської області від 10.08.2023 р. по справі №371/367/23) грошову компенсацію 43 667,00 грн. (сорок три тисячі шістсот шістдесят сім гривень), внесені ОСОБА_1 згідно з квитанцією № 14 від 31 жовтня 2023 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , яка належала на праві власності ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 місце проживання: квартира під номером АДРЕСА_5 .

Суддя М.О.Кириленко