Справа № 157/14/21
Провадження №2/157/83/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Данилюк Ю.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представників позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

відповідача ОСОБА_4 ,

представника відповідача ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Галина Іванівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І., в якому просить встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_6 , як чоловіка та дружини, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 05 травня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 одружився з ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєструвавши шлюб у Галицькому відділі РАЦС Львівського МУЮ. Позивач познайомився зі своєю дружиною в липні 2008 року під час поїздки в місто Київ. Оскільки ОСОБА_7 нічого не стримувало в Києві: до знайомства з позивачем вона не була одружена, не мала дітей, не мала особистого житла в Києві, тому було вирішено переїхати до нього в місто Львів. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 проживали в квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 разом із двома доньками ОСОБА_1 від першого шлюбу.

Позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_6 05 травня 2016 року формально розірвали шлюб, укладений 14 листопада 2008 року. Розірвання шлюбу відбулося за 20 днів до укладення попереднього договору купівлі-продажу спірної квартири за адресою: АДРЕСА_2 (проектна адреса АДРЕСА_3 . Рішення про формальне розірвання шлюбу було прийняте подружжями спільно, зважаючи на обставини, які склалися в їх сім`ї на той момент. У 2016 році в позивача було діагностовано кисту підшлункової залози з підозрою, за висновком лікарів, на захворювання на рак при ймовірності 50/50, тобто фактично було діагностовано передраковий стан підшлункової залози. ОСОБА_6 переживала з того приводу, що після смерті ОСОБА_1 може залишитися без свого окремого житла, тому було прийнято рішення про формальне розірвання шлюбу, але ніхто не міг припустити, що ОСОБА_6 помре швидше, ніж ОСОБА_1 , більше того, позивачу вдалося вилікуватися.

Отримання свідоцтва про розлучення не внесло жодних змін у їх подружнє життя: між ними й надалі залишилися фактичні відносини чоловіка й дружини, вони продовжували проживати однією сім`єю в одному помешканні, спільно вели господарство, мали спільний сімейний бюджет та спільний побут, піклувались один про одного, проводили разом дозвілля, мали особисті подружні відносини чоловіка та жінки з підтриманням взаємних прав та обов`язків один до другого.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 була заведена приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І. Спадкоємцем за законом на майно ОСОБА_6 є її мати - відповідач ОСОБА_4 . Об`єктами спадкування є набуті на ім`я ОСОБА_6 за час спільного проживання з ОСОБА_1 квартира за адресою: АДРЕСА_4 , та нежитлове приміщення №ССХХХІ площею 2,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановлення факту спільного проживання позивача та ОСОБА_6 як чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу підлягає розгляду судом у порядку позовного провадження, а не окремого, оскільки існує спір про право між позивачем та матір`ю померлої - ОСОБА_4 щодо вказаної вище квартири, яка є об`єктом спільної сумісної власності та входить до складу спадщини.

На підтвердження факту спільного проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період з 05 травня 2016 року до 22 січня 2020 року позивач наводить такі обставини. Зокрема, після формального розірвання шлюбу 05 травня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 продовжили проживати спільно за адресою: АДРЕСА_1 . Після того, як у цю квартиру переїхали проживати батьки позивача, він із ОСОБА_6 переїхали проживати в інше житло та проживали в квартирах у місті Львові за такими адресами: АДРЕСА_5 - влітку 2016 року протягом 2 місяців; АДРЕСА_6 - з вересня 2016 року до лютого 2018 року; АДРЕСА_4 - з лютого 2018 року. В цих квартирах вони разом вели спільне господарство, мали спільний побут, спільний бюджет, за кошти якого оплачувалися комунальні послуги, придбавалися продукти харчування, побутова хімія, речі домашнього вжитку, необхідна побутова техніка. Також вони спільно відпочивали вечорами, у вихідні дні, як подружня пара, спільно запрошували та відвідували своїх друзів, родичів. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 разом виїжджали на запланований довгостроковий відпочинок за межі ОСОБА_9 , зокрема, були на відпочинку на Шацьких озерах та в ОСОБА_10 . Проживаючи спільно з ОСОБА_6 однією сім`єю, вони планували відпочивати не тільки в Україні, а й закордоном. Для цього 10 квітня 2019 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 спільно звернулись у Центр надання адміністративних послуг м. Львова із заявами-анкетами щодо оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Головною подією за цей час у формуванні спільного побуту було набуття в інтересах сім`ї для спільного проживання квартири за адресою: АДРЕСА_4 . 25 травня 2016 року було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, а основний нотаріально посвідчений договір було укладено 13 вересня 2017 року. Квартира була набута за кошти, отримані ОСОБА_1 та ОСОБА_6 під час їх спільного проживання в зареєстрованому шлюбі з 14 листопада 2008 року по 05 травня 2016 року. Оскільки квартира була новозбудованою, для приведення її в належний для проживання сім`ї стан позивач спільно з ОСОБА_6 здійснили ремонтно-оздоблювальні роботи, придбали меблі. Заселилися в квартиру в лютому 2018 року.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд встановити факт його спільного проживання з ОСОБА_6 , як чоловіка та дружини, однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 05 травня 2016 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідачки судові витрати по справі.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_11 позовні вимоги не визнала, вважаючи їх безпідставними й такими, що не підтверджуються дійсними обставинами справи й належними доказами. Вказала, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був розірваний не формально, а в зв`язку з дійсним волевиявленням сторін, оскільки дітей у них не було, сім`ї, як такої, не існувало, спільного господарства не вели, жодних взаємних прав та обов`язків не мали і, крім того, ОСОБА_1 у цей час зловживав спиртними напоями. В зв`язку з цим за їх спільними заявами 05 травня 2016 року шлюб було розірвано.

Твердження позивача про його хворобу - кисту підшлункової залози з підозрою на рак, як підставу для формального розірвання шлюбу, не відповідають дійсним обставинам справи. Згідно з лікарським висновком за КТ-обстеженням, який позивач додав до позовної заяви, обстеження було проведено 21 грудня 2016 року, а шлюб було розірвано за шість місяців до того - 05 травня 2016 року. На час розірвання шлюбу ні позивач, а ні ОСОБА_6 не знали про існування хвороби в позивача, а тому він вводить в оману суд, зазначивши як підставу формального розірвання шлюбу наявність у нього вищезазначеної хвороби. Крім того, її донька ОСОБА_12 неодноразово жалілася на ОСОБА_1 і розказувала, що шлюб вони розривають у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 ніде не працює, зловживає спиртними напоями, живе за її рахунок і вона втомилася все тягнути на собі, хоче розірвати з ним шлюб, купити собі свою квартиру і піти жити окремо від нього.

Також відповідач заперечує твердження позивача щодо придбання квартири як результат формування їх спільного з ОСОБА_6 побуту та бюджету. Дійсно 25 травня 2016 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Активні інвестиції» та ОСОБА_6 був укладений попередній договір №26/А6, згідно з п. 1 якого сторони зобов`язалися в строк - 2 квартал 2017 року укласти Основний договір, за яким ТОВ «Компанія з управління активами «Активні інвестиції» забезпечить передачу, а ОСОБА_6 набуде за плату право власності на квартиру, проектний номер № 26/А6, проектною загальною площею 45,23 м.кв., проектною житловою площею 10,81 м.кв. за адресою: АДРЕСА_7 . У подальшому, 13 вересня 2017 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Активні інвестиції» та ОСОБА_6 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_8 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. та зареєстрований у реєстрі за №5386.

Посилання позивача на його участь у придбанні спірної квартири, що підтверджується попереднім договором купівлі-продажу від 25 травня 2016 року, не свідчить, що майно набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти, оскільки вказаний договір нотаріально не посвідчений, а в основному договорі-купівлі продажу квартири не вказано про отримання завдатку, що входить до загальної вартості квартири. Вищезазначене нерухоме майно було придбано ОСОБА_6 за її особисті кошти і для власних потреб, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_9 , посвідченим приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Магировською О.В. та зареєстрованим у реєстрі за №1567, який був укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_13 08 квітня 2016 року, фактично за місяць до укладення Попереднього договору від 25.05.2016. Згідно з п. 1 цього договору ОСОБА_6 продала квартиру, яка належала їй на праві особистої приватної власності.

Також у день укладення договору купівлі-продажу квартири 08 квітня 2016 року між ПАТ «Дівібанк» та ОСОБА_6 було укладено договір про надання сейфу фізичним особам з правилами №352636/ІС/3 від 08.04.2016, згідно пунктом 2.1. якого Банк на умовах цього договору надає ОСОБА_6 право тимчасового платного користування сейфом №13, що розташований в приміщенні Банку. В цей сейф, вочевидь, ОСОБА_6 поклала кошти, які отримала від продажу квартири АДРЕСА_9 і частково за котрі в подальшому придбала спірну квартиру АДРЕСА_8 . Також відповідач зазначила, що ОСОБА_6 отримувала високооплачувану заробітну плату, оскільки з 2008 року до 2013 року працювала на посаді бухгалтера у ВАТ «Концерн Галнафтогаз», а з 2013 року і до дня смерті працювала на високооплачуваних посадах у ПП «ОККО-Бізнес». Усі оплати за придбання квартири АДРЕСА_8 здійснювала особисто ОСОБА_6 , що підтверджується відповідними квитанціями. Всі вищенаведені письмові докази підтверджують той факт, що ОСОБА_6 мала фінансову можливість і відповідно придбала спірну квартиру за особисті кошти, а не за спільні кошти з позивачем. Натомість позивач ОСОБА_1 не надав жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що спірна квартира була придбана за спільні кошти.

Крім того, позивач невірно стверджує, що за спільно нажиті кошти вони зробили ремонт цієї квартири. ОСОБА_6 робила ремонт у своїй квартирі за власний рахунок, оскільки мала особисті кошти від продажу своєї квартири, а також високооплачувану заробітну плату. Тому відповідач вважає, що квартира АДРЕСА_8 не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а особистою приватною власністю ОСОБА_6 . Також позивач безпідставно посилається на акт ОСББ «Місто Трав» від 10.02.2020 як доказ спільного проживання з ОСОБА_6 однією сім`єю, оскільки лише факт проживання в одній квартирі, сам по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між останніми склались та мали місце протягом вказаного періоду усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідач зазначила, що позивач не надав належних і допустимих доказів на підтвердження факту його проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 без реєстрації шлюбу на час придбання спірної квартири та придбання цього майна за спільні кошти, оскільки подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. Тому просить відмовити в задоволенні позову.

У відповіді на відзив позивач заперечив аргументи, зазначені відповідачем у відзиві на позов. Вказав, що базовим критерієм при визнанні чоловіка та жінки такими, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, є наявність спільного проживання, який підлягає встановленню у поєднанні з умовами: наявності спільного бюджету, спільної участі у придбанні майна для спільного користування, у витратах на утримання житла, його ремонті, наданні взаємної допомоги, наявності усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Такий висновок сформовано Верховним Судом у постанові від 18.03.2020 у справі №695/1732/16-ц, провадження № 61 -38901 св 18. Зазначає, що ні законодавство, ні судова практика не передбачають вичерпного переліку об¬ставин, встановлення яких буде достатнім та необхідним при визнанні чоловіка та жінки таки¬ми, що проживають однією сім`єю, в кожній окремій справі. Суд відповідно до свого внутрі¬шнього переконання вирішує про достатність встановлення обставин для вирішення справи. Тому акт ОСББ «Місто трав», складений управителем будинку, в якому спільно мешкали ОСОБА_1 і ОСОБА_6 та покази свідків, яких позивач просить допитати, є належними доказами у справі. Щодо коштів, внесених як оплату за квартиру згідно з попереднім договором купівлі-продажу квартири в новому будинку на АДРЕСА_2 від 25 травня 2016 року, то частину з цих коштів у сумі 48 760 грн було отримано від продажу квартири АДРЕСА_9 . Однак позивач замовчує той факт, що ОСОБА_6 набула квартиру АДРЕСА_9 шляхом укладеного між ними договору дарування від 08 квітня 2014 року. Решту коштів, внесених від імені ОСОБА_6 за квартиру в новому будинку на АДРЕСА_2 , були їх спільними коштами, набути¬ми під час шлюбу. Також позивач зазначив, що в день смерті ОСОБА_6 він викликав шви¬дку допомогу, яка приїжджала два рази: першого разу лікарі не виявили ознак тяжкого стану, при другому приїзді лише констатували смерть. Це також є свідченням, що ОСОБА_1 проживав з ОСОБА_14 на час її смерті і виконував свій моральний обов`язок, доглядав.

Позивач ОСОБА_1 , представники позивача ОСОБА_2 , ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 , представник відповідача ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснила, що позивач не мав спільного бюджету з ОСОБА_6 , оскільки весь час зловживав алкогольними напоями й тривалий час не мав свого заробітку. ОСОБА_1 проходив лікування від алкогольної залежності, яке оплачувала його родина. Саме через схильність до алкоголю її дочка не хотіла дітей від позивача, а згодом вони розлучилися. Коли вона приїздила в гості до дочки, то ОСОБА_1 спав у іншій кімнаті, причому деколи вона гостювала в дочки тижнями. Коли ОСОБА_6 померла, то позивач навіть не дав коштів на похорон. Просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Г.І. у судове засідання не з`явилася.

Допитаний як свідок позивач ОСОБА_1 показав, що після розлучення з ОСОБА_6 у їх відносинах нічого не змінилося. Вони проживали разом, вели спільне господарство, за спільні кошти придбали квартиру в новобудові, куди разом поселилися та робили ремонт. Вони разом відпочивали, ходили в гості до знайомих. У новопридбаній квартирі він не зареєструвався, оскільки необхідно було стати на облік у військоматі.

Свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показала, що з позивачем знайома з 2003 року, а з його дружиною ОСОБА_6 - з 2008 року. Питання розлучення було практичним: щоб не ділити придбану ними квартиру між спадкоємцями після смерті ОСОБА_1 . Між ними існували звичайні шлюбні відносини, вони мали спільний бюджет, разом відпочивали, їх запрошували у гості як сім`ю.

Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 показали, що позивач є їх двоюрідним братом. Про розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вони дізналися лише після смерті останньої. До того вони завжди проживали разом як чоловік і дружина.

Свідок ОСОБА_20 показав, що є сусідом позивача. Коли вселився у свою квартиру, то ОСОБА_1 вже жили в їхньому домі. Одного разу вони замовили в нього полицю над ліжком, кошти за яку платив ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_22 показала, що є двоюрідною сестрою позивача. Дізналася про розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 лише після смерті останньої. Вони завжди проживали разом як чоловік і дружина, змінили декілька квартир. Коли ОСОБА_1 купували квартиру, частину коштів на її придбання позичили в неї. Пізніше, в погашення боргу мама ОСОБА_1 переписала на неї половину житлового будинку в селі.

Свідок ОСОБА_23 показав, що був другом сім`ї ОСОБА_1 , часто гостював у них на Кульпарківській , відносини у них були як у чоловіка та жінки.

Свідки ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 показали, що добре знали ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , відносини в них були як у звичайній сім`ї.

Свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 показали, що їх чоловіки є двоюрідними братами позивача. Про розлучення ОСОБА_1 та ОСОБА_6 вони дізналася після смерті ОСОБА_7 . До того вони спільно відпочивали, при цьому ОСОБА_1 завжди представляв ОСОБА_6 як дружину.

Свідки ОСОБА_31 , ОСОБА_32 показали, що давно знають ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . У 2019 році вони кожен зі своєю сім`єю та ОСОБА_1 відпочивали на озері ОСОБА_33 . ОСОБА_1 знайомив їх з ОСОБА_6 як зі своєю дружиною.

Свідок ОСОБА_34 показав, що робив ремонт у квартирі ОСОБА_1 і ОСОБА_6 . Робочі питання вони обговорювали разом, розраховувалися за роботу також спільно.

Свідок ОСОБА_35 показав, що є двоюрідним дядьком позивача. За професією він будівельник, допомагав ОСОБА_1 та ОСОБА_6 робити ремонт у квартирі. Про їх розлучення дізнався після смерті ОСОБА_7 .

Свідки ОСОБА_36 та ОСОБА_37 показали, що є дочками позивача. ОСОБА_1 та ОСОБА_6 завжди жили добре, в мирі, вели спільне господарство. До придбання своєї квартири вони проживали на різних орендованих квартирах. Коли ОСОБА_36 народила дитину, то на хрестинах був лише батько. За чиї кошти була придбана кватира, пояснити не можуть.

Свідки ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 показали, що вони з ОСОБА_1 були друзями, разом відпочивали, часто зустрічалися, про їх розлучення дізналися після смерті ОСОБА_7 . ОСОБА_1 були гарною сім`єю.

Свідок ОСОБА_43 показала, що відповідачка є дружиною її рідного брата. ОСОБА_6 була її племінницею. ОСОБА_7 перебувала в шлюбі з ОСОБА_1 , потім вони розлучилися. Згодом ОСОБА_6 придбала квартиру, в якій проживала з племінницею ОСОБА_44 . Частину грошей на придбання квартири ОСОБА_6 позичила в неї, які повернула перед смертю. ОСОБА_6 повідомила, що розлучилася й хоче придбати власне житло, щоб жити окремо, оскільки ОСОБА_1 постійно зловживає спиртним. Кілька разів вона відвідувала ОСОБА_6 у її квартирі на Кульпарківській і лише одного разу застала там ОСОБА_1 . Також пояснила, що її дивує така позиція позивача, оскільки спільного бюджету в них не було, квартира була придбана за власні кошти ОСОБА_6 , зокрема за її особисті заощадження, позики та частину коштів від продажу квартири на АДРЕСА_10 . Коли померла ОСОБА_7 , до неї зателефонував позивач, який був у нетверезому стані. Згодом він отримав грошову допомогу на поховання, хоча похорон проводився родиною ОСОБА_6 .

Свідки ОСОБА_45 , ОСОБА_46 та ОСОБА_47 показали, що працювали разом із ОСОБА_6 , спочатку на ВАТ «Концерн Галнафтогаз», а потім на ПП «ОККО-Бізнес». ОСОБА_6 була старанним працівником, часто брала додаткову роботу, бо збирала гроші на квартиру. Щомісяця вона отримувала не менше 20 000 грн, коли виконувала додаткову роботу, то виходило більше. Заощаджені кошти вона зберігала в сейфі на роботі. На роботі ОСОБА_6 розповідала, що хоче розлучитися з ОСОБА_1 , оскільки той зловживає спритними напоями, ніде не працює та їй уже набридло все тягнути одній. Вони розлучилися в 2016 році, про що вони дізналися одразу. У мережі Інтернет ОСОБА_7 знайшла квартиру, самостійно шукала будівельні матеріали для її ремонту. Працівники, які робили ремонт у її квартирі, а згодом робили ремонт у їх іншого співробітника, розповідали, що мішки зі шпаклівкою та гіпсом носила ОСОБА_6 зі своєю племінницею. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_1. телефонував до них та цікавився чи не залишилися її кошти в сейфі на роботі.

Свідок ОСОБА_44 показала, що ОСОБА_6 була її тіткою. З 2014 по 2018 рік вона навчалася в Львівському медучилищі, жила в ОСОБА_7 на квартирі. За цей час вони змінили кілька квартир. Усюди з ними жив ОСОБА_1 . ОСОБА_50 у квартирі вони розділили шафою й в одній частині спала вона з ОСОБА_7 на дивані, а в іншій ОСОБА_1 на розкладному ліжку. В 2015 році ОСОБА_1 почав зловживати спиртним, а в 2016 вони розлучилися, хоча ОСОБА_7 хотіла розлучитися давно. Гроші на квартиру збирала лише ОСОБА_7 й кожного місяця міняла їх на долари. Продукти та речі домашнього вжитку купувала лише ОСОБА_6 , бо в ОСОБА_1 не було за що. Ремонт у квартирі робився за гроші ОСОБА_7 , будівельні матеріали у квартиру носили вони з ОСОБА_7 , також допомагали майстри. ОСОБА_1 до ремонту не долучався, бо не вмів нічого робити.

Свідок ОСОБА_52 показав, що познайомився з ОСОБА_1 в 2018 році, коли почав зустрічатися з ОСОБА_44 . Коли приїздив до своєї нареченою, то ОСОБА_1 або не було вдома, або він кудись ішов. ОСОБА_6 розповідала йому, що розлучилася з ОСОБА_1 тому, що той зловживав спиртним. Купила квартиру за власні кошти, бо збирала їх давно. Проживає з ОСОБА_1 в одній квартирі з жалю, щоб не виганяти його на вулицю, оскільки в його квартирі проживають діти і йому там місця немає. Після смерті ОСОБА_7 ОСОБА_1. сам зібрав речі й виїхав з квартири, а згодом почав претендувати на неї.

Свідок ОСОБА_53 показала, що відповідачка є її мамою. Після розлучення сім`ї в ОСОБА_1 та ОСОБА_6 не було, ще до розлучення спільного бюджету не існувало. ОСОБА_1 зловживав алкоголем і не хотів працювати, працював кілька місяців, потім звільнявся і ставав на облік у центрі зайнятості. Після розлучення ОСОБА_7 дозволила ОСОБА_1 жити в неї, бо повертатися у свою квартиру в Сихівському районі він не бажав. Там проживали його діти та немічний батько, якого він не хотів доглядати. Належну ОСОБА_1 квартиру останній дійсно подарував ОСОБА_6 , але як компенсацію за витрати на ремонт у його квартирі на Сихові, який за власні кошти зробила ОСОБА_6 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову належить відмовити.

Положеннями статті 315 ЦПК України передбачено встановлення судом фактів, що мають юридичне значення, у тому числі і проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до частин 2 та 4 статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Про утворення особами сім`ї може свідчити не тільки укладення між ними шлюбу, кровне споріднення, усиновлення, а й інші обставини, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Про те, що законодавець визнає можливість створення сім`ї чоловіком і жінкою, які не перебувають у шлюбі, свідчать положення статті 74 СК України.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Згідно з роз`ясненнями Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційний Суд України в рішенні від 03.06.1999 за №5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «Член сім`ї») визначив таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім`єю є особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Для визнання осіб сім`єю необхідна одночасна наявність всіх цих ознак.

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі № 1-8/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», частин четвертої і п`ятої статті 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті 22 Закону України «Про пожежну безпеку» вказано, що обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати в сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Факт спільного відпочинку сторін, спільна присутність на святкуванні свят, пересилання відповідачем коштів на рахунок позивачки самі по собі, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі №204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, здійснення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і в чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, з нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини (постанова Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17).

Суд встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 14 листопада 2008 року уклали шлюб, який був зареєстрований Галицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції за актовим записом №387. При укладенні шлюбу ОСОБА_7 змінила прізвище на ОСОБА_1 . Цим же відділом ДРАЦ 05 травня 2016 року було зареєстровано розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 . Наведене підтверджується записами, що містяться в паспорті позивача, та свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 .

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Львові, що встановлено зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно з договором купівлі-продажу, укладеним 13 вересня 2017 року між ТОВ «Компанія з управління активами «Активні інвестиції» та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Новосад О.П. та зареєстрований у реєстрі за №5386, ОСОБА_6 набула у власність квартиру АДРЕСА_8 .

Як встановлено з матеріалів справи та підтверджено показаннями свідків у цій квартирі з 2018 року проживали ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , останній без реєстрації.

Факт їх спільного проживання суд вважає доведеним, оскільки це підтверджується належними письмовими доказами та показання свідків як сторони позивача, так і сторони відповідача.

Проте, даючи оцінку вищезазначеним доказам, суд вважає, що факт ведення ОСОБА_6 та ОСОБА_1 спільного господарства, наявності в них спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, тобто проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки залишився недоведеним.

Надані позивачем докази не містять інформації про джерела та рівень його доходів, офіційного працевлаштування, отримання доходу від тимчасових заробітків. Не встановлено такої інформації і з показань свідків. Дольова участь позивача у придбанні квартири та в проведенні ремонтних робіт у ній нічим не доведена. Показання свідків у цій частині без наявності відповідних документальних підтверджень не можуть бути належними доказами, зважаючи на їх суб`єктивність. Усі без винятку свідки сторони позивача вказали, що ОСОБА_1 та ОСОБА_6 мали спільний бюджет, за кошти якого придбали спірну квартиру, проте жоден зі свідків не пояснив, на що вони спираються у своїх показаннях.

Таким чином, надані позивачем докази існування між ним та його колишньою дружиною після їх розлучення відносини, які притаманні подружжю, є очевидно недостатніми для встановлення факту, про який зазначено в позові, що є підставою для відмови в його задоволенні за недоведеністю.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд покладає на позивача всі понесені ним судові витрати.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 ЦПК України, статтями 3, 74 СК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Галина Іванівна, про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідач ОСОБА_4 , АДРЕСА_12, РНОКПП НОМЕР_4 ; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Попович Галина Іванівна, вул. Коперника, 26, м. Львів, 79000.

Повне рішення суду складено 26 лютого 2024 року.

Головуючий: Б.С. Гамула