ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року

м. Київ

справа № 521/6528/21

провадження № 61-11577св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Альфа Страхування»,

розглянув у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 серпня 2022 року у складі судді Сегеди О. М. та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року у складі колегії суддів Семиженка Г. В., Приходько Л. А., Склярської І. В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» про стягнення заборгованості за договором страхування.

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Альфа Страхування» (далі - ПрАТ «СК «Альфа Страхування») про стягнення заборгованості за договором страхування.

Позов мотивовано тим, що 27 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «СК «Альфа Страхування»було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000061.401.6464 щодо належного позивачу транспортного засобу Audi A6, 2016 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

31 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до чергової частини Київського відділу поліції у м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, у якій повідомив, що 30 травня 2020 року у період з 22:00 год. по 12:30 год. 31 травня 2020 року невстановлена особа на просп. Небесної Сотні, 3-А у м. Одесі незаконно заволоділа вказаним транспортним засобом. До Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості 31 травня 2020 року, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0001544, цього ж дня ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «Альфа Страхування» за номером телефону НОМЕР_3 про викрадення вказаного транспортного засобу та 03 червня 2020 року звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку, до якої долучив пояснення, копії протоколу огляду місця події слідчим Київського відділу поліції в м. Одесі, посвідчення водія, паспорта та реєстраційної картки платника податків.

Листом відповідача вих. № 0782.206.20.01-001103.09 від 02 вересня 2020 року ОСОБА_1 було повідомлено, що страховик ініціював перевірку (розслідування) компетентними органами державної влади України дій страхувальника під час події.

03 вересня 2020 року в додаток до заяви про настання страхового випадку ОСОБА_1 надав останній необхідний документ - витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Листом за вих. № 0782.206.20.01-000341.02 від 19 лютого 2021 року його було повідомлено, що заявлена ним страхова подія (незаконне заволодіння його транспортним засобом Audi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 ) не може бути визнана страховим випадком, оскільки відповідно до частини другої пункту 4.1 договору страхування, страховим випадком може бути пошкодження та/або знищення чи втрата зазначеного в частині першій договору транспортного засобу та/або додаткового обладнання внаслідок незаконного заволодіння.

Зазначав, що 20 лютого 2021 року між ним та адвокатом Стояновим М. М. укладено договір № 10/21 про надання правничої (правової) допомоги, відповідно до умов якого, адвокат прийняв на себе доручення про надання йому правової допомоги щодо відшкодування шкоди у зв`язку з незаконним заволодінням його транспортним засобом марки Audi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 .

Вказував, що 29 березня 2021 року адвокат направив лист на ім`я директора департаменту врегулювання збитків ПрАТ «СК «Альфа Страхування» ОСОБА_2 з метою проведення переговорів та вирішення виниклого спору, однак, станом на день подання цього позову відповіді від ПрАТ «СК «Альфа Страхування» не надходило.

Позивач просив суд:

- стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 1 102 000,00 грн;

- стягнути з ПрАТ «СК «Альфа Страхування» на користь ОСОБА_1 пеню за невиконання грошових зобов`язань у розмірі 7 493,20 грн.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріали справи не містять жодних доказів, які б спростовували твердження відповідача про ненадання в передбачений договором страхування строк до ПрАТ «СК «Альфа Страхування» договору про передачу права власності на автомобіль (пункт 10.5 договору). Відповідач обґрунтовано відмовив ОСОБА_1 у виплаті страхового відшкодування.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2022 року в його мотивувальній частині змінено, зазначено підставою для відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у даній справі недоведення позивачем факту страхового випадку на момент звернення із заявою про виплату страхового відшкодування, в решті рішення суду залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що у цій справі не було доведено події незаконного заволодіння застрахованим автомобілем внаслідок крадіжки, яка договором між сторонами передбачена як страховий випадок, рішення у справі не може ґрунтуватися на припущеннях, за таких обставин у відповідача не виник обов`язок виплати страхового відшкодування, з цієї підстави страховиком було обґрунтовано відмовлено страхувальнику у виплаті страхового відшкодування, з цієї ж підстави належить і відмовити у задоволенні позову, а не з підстави непідписання договору про передачу права власності на застрахований автомобіль (абандону), як зазначено судом першої інстанції, а тому рішення в його мотивувальній частині підлягає зміні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у листопаді 2022 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позову.

Рух касаційної скарги в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 25 листопада 2022 року відкрито касаційне провадження у цивільній справі, витребувано її із Малиновського районного суду м. Одеси.

29 грудня 2022 року справу розподілено колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в складі суддів: Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

В касаційній скарзі скаржник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема вказує, що суд апеляційної інстанції розглянув справу без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 463/3605/16-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 216/1806/20.

В касаційній скарзі зазначається, що суди попередніх інстанцій не звернули увагу на те, що позивач дотримав порядок дій при настанні події, яка має ознаки страхового випадку. Страхувальник виконав вимоги розділу 9 договору добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу від 27 лютого 2020 року № 330.0000061.401.6464, умови якого не містять обов`язку страхувальника надавати беззаперечні та переконливі дані щодо факту викрадення транспортного засобу. Відповідач необґрунтовано відмовив у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з невизнанням події страховим випадком. Кримінальне провадження № 0001544 відкрито на підставі заяви позивача, який є потерпілим.

Доводи інших учасників справи

Інші учасники справи не надіслали відзив на касаційну скаргу.

Фактичні обставини справи

Суд встановив, що 27 лютого 2020 року між ПрАТ «СК «Альфа Страхування» та ОСОБА_1 було укладено договір добровільного страхування ризиків, пов`язаних з експлуатацією наземного транспортного засобу № 330.0000061.401.6464, відповідно до умов якого страхуванню підлягає транспортний засіб марки Audi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 , страхова сума - 1 102 500,00 грн (т. 1 а. с. 15-26, 100).

Згідно із підпунктом «е» пункту 4.1 договору страхування, страховими випадками можуть бути пошкодження та/або знищення чи втрата зазначеного в договорі транспортного засобу або додаткового обладнання внаслідок незаконного заволодіння транспортним засобом, внаслідок крадіжки, грабежу, розбою (за винятком випадків коли дані дії були скоєні особою, що була допущена страхувальником/довіреною особою/водієм до керування транспортним засобом в добровільному порядку).

Відповідно до пунктів 7.4.2 та 7.4.3 договору страхування, страхувальник зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання події, що має ознаки страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення необхідних документів для своєчасної виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору. При настанні страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно із пунктом 8.1.8 договору страхування, при виникненні події, що може бути кваліфікована як страховий випадок, страхувальник або його довірені особи зобов`язані у випадку незаконного заволодіння транспортним засобом протягом трьох робочих днів, з моменту як страхувальник або його довірені особи довідався якщо такий випадок відбувся на території України надати страховику: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу; повний комплект оригінальних ключів від транспортного засобу та засобів проти викрадення, за винятком випадків коли вони були викрадені разом з транспортним засобом внаслідок розбійного нападу та/або пограбування (якщо свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, доручення, ключі (пульти) були вилучено підрозділами поліції - довідку про їхнє вилучення підрозділами поліції). При невиконанні цієї умови, страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування.

Пунктом 9.1 договору страхування встановлено, що настання страхового випадку та розмір збитку підтверджується такими документами: договором страхування (примірник страхувальника); письмовою заявою страхувальника або його довіреної особи про настання страхового випадку; актом огляду транспортного засобу, складеного страховиком або представником страховика; довідкою з відповідного компетентного органу, висновки якого для страховика є необхідним та достатнім доказом факту настання події, що кваліфікується як страховий випадок та/або для з`ясування цієї події.

Страховий випадок «незаконне заволодіння» згідно із пунктом 9.1.4.3 підтверджується такими документами: довідкою компетентного підрозділу Національної поліції України (витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань) або відповідного компетентного органу іншої держави при настанні події за межами України, зокрема, щодо початку досудового розслідування за фактом викрадення транспортного засобу.

Згідно із пунктом 10.5 договору страхування, виплата страхового відшкодування за страховим випадком «незаконне заволодіння» здійснюється протягом 30-ти робочих днів з моменту прийняття рішення про виплату. Виплата страхового відшкодування за страховим випадком «незаконне заволодіння» здійснюється лише за умови початку кримінального провадження згідно з чинним законодавством та у разі внесення відомостей про незаконне заволодіння транспортним засобом до Єдиного реєстру досудових розслідувань при умові надання всіх необхідних для виплати страхового відшкодування документів, передбачених пунктом 9.1 частини ІІ договору.

Обов`язковою умовою для виплати страхового відшкодування за випадком «незаконне заволодіння» є передача страхувальником страховику права власності на викрадений транспортний засіб. Зазначена дія виконується шляхом підписання між страховиком та страхувальником договору про передачу права власності (абандон) на викрадений транспортний засіб, який містить відкладальну умову: право власності на викрадений транспортний засіб переходить до страховика з 00:00 год. дня, наступного за днем отримання страхувальником страхового відшкодування.

31 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до чергової частини Київського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення та повідомив про те, що у період з 22:00 год. 31 травня 2020 року по 12:30 год. 31 травня 2020 року невстановлена особа, знаходячись за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно заволоділа транспортним засобом марки Audi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 , про що було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною третьою статті 289 КК України (кримінальне провадження № 0001544) (т. 1 а. с. 27).

Зі змісту протоколу огляду місця події від 31 травня 2020 року відомо, що під час огляду було виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки Audi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2016 року випуску, VIN НОМЕР_2 , дві пари ключів від вказаного транспортного засобу, документи щодо страхування вказаного транспортного засобу (т. 1 а. с. 103-105).

03 червня 2020 року позивач звернувся із заявою про настання страхового випадку - незаконне заволодіння транспортним засобом, в якій зазначено, що 31 травня 2020 року о 15:00 год. страховика було повідомлено в телефонному режимі про настання страхового випадку за номером телефону НОМЕР_3. Також у цій заяві містились відомості про те, що ключі від запалювання транспортного засобу, додаткові ключі від запалювання транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вилучені органами поліції (т. 1 а. с. 28, 29).

19 лютого 2021 року ПрАТ «СК «Альфа Страхування» надіслало на адресу ОСОБА_1 лист вих. № 0782.206.20.01-000341.02, в якому страхувальник повідомив про відсутність правових підстав для здійснення правового відшкодування у зв`язку з відсутністю ознак настання страхового випадку (т. 1 а. с. 33).

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, яка передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 990 ЦК України встановлено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Відповідно до пункту 1.17 договору між сторонами страховий випадок - це подія, передбачена договором, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику, згідно із пунктом 4.1 договору одним із страхових випадків є незаконне заволодіння транспортним засобом внаслідок крадіжки, за винятком випадків, коли ці дії було скоєно особою, що була допущена страхувальником до керування транспортним засобом у добровільному порядку, у такому випадку за пунктом 9.1.4.3 страховику необхідно надати довідку відповідного компетентного підрозділу Національної поліції України (витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань), зокрема щодо початку досудового розслідування за фактом викрадення транспортного засобу із зазначенням повного імені власника транспортного засобу, місця та часу викрадення, реєстраційного та ідентифікаційного номера транспортного засобу, копії матеріалів досудового розслідування за додатковою вимогою страховика.

Як підставу для здійснення страхового відшкодування позивач зазначає витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо реєстрації 31 травня 2020 року кримінального провадження № 0001544 про викрадення транспортного засобу (т. 1 а. с. 27).

Проте, в ухвалі слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 13 листопада 2020 року у справі № 947/16500/20 (кримінальне провадження № 0001544) вказано, що у заяві позивача факти викрадення його автомобіля підтвердження не знайшли, зазначений ним застрахований автомобіль з березня 2020 року не зафіксовано як такий, що пересувається територією України, натомість зафіксовано пересування ідентичного транспортного засобу, на якому періодично встановлювалися державні номери застрахованого автомобіля та із застосуванням якого було інсценовано викрадення автомобіля позивача його близьким товаришем (т. 1 а. с. 117).

Отже, суд апеляційної інстанції оцінив надані сторонами у справі докази і за наслідками такої оцінки зробив висновок про недоведеність факту настання страхового випадку.

Таким чином, суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що позивач не довів крадіжку (незаконне заволодіння) застрахованого автомобіля, яка договором між сторонами передбачена як страховий випадок. За таких обставин у відповідача не виник обов`язок виплати страхового відшкодування. Тому, страховик обґрунтовано відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування.

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову саме зі вказаних підстав.

Посилання в касаційній скарзі на те, що судом апеляційної інстанції не враховано висновків, викладених у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 463/3605/16-ц, від 29 червня 2022 року у справі № 216/1806/20є безпідставними, оскільки висновки у цих справах і у справі, яка переглядається, а також встановлені судами фактичні обставини, що формують зміст правовідносин, є різними, у кожній із зазначених справ суди виходили з конкретних обставин справи та фактично-доказової бази з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінюючи їх у сукупності.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Отже, доводи касаційної скарги не спростовують встановлені у справі фактичні обставини та висновки, які обґрунтовано викладені у мотивувальній частині постанови апеляційного суду, та зводяться до переоцінки доказів, незгоди заявника з висновками щодо їх оцінки та містять посилання на факти, що були предметом дослідження суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Вищевикладене свідчить про те, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому не підлягає задоволенню.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення суду першої інстанції у незміненій апеляційним судом частині та постанова суду апеляційної інстанції - без змін, оскільки доводи касаційної скарги правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують.

Керуючись статтями 389, 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду міста Одеси від 09 серпня 2022 року у незміненій апеляційним судом частині та постанову Одеського апеляційного суду від 18 жовтня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:А. І. Грушицький І. В. Литвиненко Є. В. Петров