Справа № 578/1671/23
провадження №2/578/36/24

РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

16 січня 2024 року смт Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, код ЄДРПОУ 44559822, в особі представника - адвоката Столітнього Михайла Миколайовича, АДРЕСА_1 , до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 42015,74 грн,

установив:

14.11.2023 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» адвокат Столітній М.М., звернувся до суду з позовною заявою, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 42015,74 грн, у тому числі 30549,00 грн кредитної заборгованості, з яких 10200,00 грн основного боргу та 20349,00 грн нарахованих процентів, 9684,02 грн інфляційних втрат та 1782,72 грн трьох відсотків річних; стягнути з відповідача понесені судові витрати у сумі 2147,20 грн витрат по сплаті судового збору та 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 14.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір №4615569 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору сума кредиту складає 10200 грн, строк кредиту 15 днів, дата повернення кредиту 29.08.2021. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10200 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав. 03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» був укладений договір факторингу №03-05/2022, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором. Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило відповідача шляхом направлення повідомлення на його електронну пошту. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем як новим кредитором не сплачена і складає 30549 грн, що включає в себе 10200 грн тіла кредиту та 20349 грн нарахованих відсотків. Крім того на підставі ст. 625 ЦК України позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача на його користь 9684,02 грн інфляційних втрат та 1782,72 грн суму 3% річних.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 16.11.2023 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін, розгляд справи по суті призначено у судовому засіданні на 16.01.2024, судове засідання відкладалось до 16.01.2024 через відсутність доказів належного повідомлення відповідача про судовий розгляд справи.

Представник позивача в судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, 13.12.2023 за вх. №5209/23-вх та 16.01.2024 за вх. № 219 подав до суду заяви про розгляд справи без його участі та просив суд позов задовольнити у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не прибув, про місце та час розгляду справи повідомлений шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, які повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку про відсутність адресата за вказаною адресою, що за змістом ч. 8 ст. 128 ЦПК України свідчить про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

За таких обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення, у судовому засіданні 16.01.2024 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України.

Неявка сторін, належним чином повідомлених про дачу і місце проведення судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, відтак суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

У судовому засіданні було встановлено, що в ухвалі суду про відкриття провадження у справі допущено описку в резолютивній частині ухвали, а саме помилково вказано суму заборгованості 32604,81 грн, відтак у судовому засіданні постановлено протокольну ухвалу про виправлення описки в резолютивній частині ухвали суду від 16.11.2023 про відкриття провадження у справі шляхом зазначення правильної суми заборгованості 42015,74 грн.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 14.08.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 був укладений електронний договір №4615569 про надання споживчого кредиту.

Вказаний кредитний договір укладений з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна».

ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за кредитним договором перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 10200 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 було надано грошові кошти у розмірі 10200 грн на 15 днів з фіксованою процентною ставкою.

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до п. 4.2 договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до п. 4.3 договору.

Відповідно до картки обліку договору відповідач не здійснив жодної оплати на рахунок кредитора.

Станом на 29.08.2021 відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо оплати нарахованих відсотків за користування кредитом і повернення тіла кредиту не виконав, угоди щодо пролонгації строку дії договору не уклав, в зв`язку з чим кредитор керуючись п. 4.3 Договору здійснив автопролонгацію дії договору на 90 календарних днів.

Відповідно до картки обліку Договору за період з 14.08.2021 до 02.05.2022 відповідач має заборгованість за тілом кредиту в розмірі 10200,00 грн, за процентами - 20349,00 грн.

03.05.2022 між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» як фактором було укладено Договір факторингу №03-05/2022, згідно з умовами якого права вимоги щодо конкретного боржника переходять до фактора (позивача у справ) з моменту підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості.

Витягом з реєстру боржників підтверджується факт передачі від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 4615569.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором позивач повідомив відповідача шляхом направлення на його електронну пошту, зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Однак відповідач своїх зобов`язань належним чином не виконав та як зазначає позивач, станом на 14.11.2023 загальний розмір грошових вимог кредитодавця до відповідача становить 30549 грн, що складається із простроченої заборгованості за кредитом 10200 грн та простроченої заборгованості за нарахованими процентами 20349 грн.

Суд зазначає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення цивільного законодавства, які регулюють питання виконання зобов`язань, відповідальності за порушення зобов`язання, а також питання, пов`язані з кредитом.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Статтею 6 ЦК України визначено право сторін на укладення договору та врегулювання в ньому своїх відносин.

Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України.

На офіційному веб-сайті ТОВ «Авентус Україна» (http://www.creditplus.ua) у вільному доступі для всіх клієнтів ТОВ «Авентус Україна» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме: примірний текст Кредитного договору, Правила надання грошових коштів у кредит, Паспорт споживчого кредиту та ін.

Згідно ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що кредитний договір №4615569 від 14.08.2021 укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Судом встановлено, що відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором від 14.08.2021 не виконував, суму кредиту, а також суму нарахованих відсотків кредитодавцеві не повернув.

За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 1082 даного Кодексу боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Як встановлено судом, позивачем, який набув права грошової вимоги, на електронну пошту відповідача було направлено повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні та про порядок погашення заборгованості за кредитним договором.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимогиіншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашеннязаборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняєйого від обов`язку погашення кредиту взагалі».

Відтак навіть за умови, що відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги від позивача, має місце той факт, за яким відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки первісного кредитора, які вказані у договорі позики, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався вчасно повернути позику, сплатити відсотки за користування кредитом у порядку, визначеному цим договором.

Однак всупереч умовам укладеного кредитного договору відповідач не виконав свого зобов`язання та кредитні кошти не повернув.

Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

В силу зазначеного вище саме на позивача як на нового кредитора у зобов`язанні покладено обов`язок довести суду факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачем суми кредиту та прострочення зобов`язання, а на відповідача - обов`язок довести належне виконання договірних зобов`язань чи спростувати розмір існуючої заборгованості у разі заперечення проти вимог позивача, або ж право визнати позовні вимоги повністю чи частково.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи не скористався, доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог не подав, не довів незаконності вимог позивача.

Натомість належними і допустимими доказами позивач довів суду, що на виконання умов договору первісний кредитор надав відповідачеві позику у розмірі 10200 грн, у той час як відповідач доказів повернення ні позивачеві, ні первісному кредитору вказаної суми коштів не надав, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 10200 грн основного боргу.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь 20349 грн суми заборгованості за нарахованими відсотками, суд також вважає таку позовну вимогу законною та правомірною, оскільки нарахування відсотків за користування кредитом передбачене як умовами кредитного договору від 14.08.2021, так і положеннями ст. 1048 Цивільного кодексу України, а тому позов у цій частині також підлягає задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення з відповідача на його користь 9684,02 грн інфляційних втрат та 1782,72 грн суми 3% річних, суд зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Водночас відповідно до пункту 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на час розгляду справи.

Враховуючи наведене, відповідач в силу закону звільняється від відповідальності за прострочення ним виконання грошового зобов`язання за кредитним договором на час дії правового режиму воєнного стану, а тому вимоги позивача у цій частині підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1080,92 грн інфляційних втрат та 3% річних у сумі 223,47 грн за період прострочення з 28.11.2021 по 24.02.2022 (розрахунок проведено за допомогою комп`ютерної програми «LIGA 360» ТОВ «Інформаційно-аналітичний центр «Ліга», 2024 ТОВ «Ліга Закон», 2024»).

Щодо вирішення питання про судові витрати суд зазначає наступне.

За змістом частин першої, третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За приписами частин другої-четвертої статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що 10.07.2023 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім Михайлом Миколайовичем укладено договір №10/07-2023 про надання правової допомоги.

Відповідно до рахунку на оплату по замовленню №1371/08/11 від 08.11.2023 вартість послуг з надання правової допомоги (консультації, складання процесуальних документів, підготовка та подання позову) складає 10 000 грн.

Згідно платіжної інструкції №1470 від 08.11.2023 ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» сплатило гонорар адвокату Столітньому М.М. згідно р/ф №1371/08/11 від 08.11.2023 за надання правової допомоги у фіксованому розмірі в сумі 10 000 грн.

Судом врахований висновок Верховного Суму, сформований у постанові від 23.12.2021 у справі №755/7943/20-ц про те, які документи можуть бути подані для підтвердження складу та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. Відповідно до викладеного у постанові висновку цей перелік не є вичерпним. Питання оцінки достатності доказів, поданих у підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу чи тих, які будуть понесені, перебуває у межах дискреції суду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1667,52 грн, а також витрати по оплаті витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7766,00 грн пропорційно розміру задоволених вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 7, 12, 76, 81, 141, 142, 247, 265, 268, 273, 274, 279, 280-289, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» в особі представника - адвоката Столітнього Михайла Миколайовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, заборгованість за кредитним договором №4615569 від 14.08.2021 у розмірі 30549,00 грн кредитної заборгованості, з яких 10200,00 грн основного боргу та 20349,00 грн нарахованих процентів; 1080,92 грн інфляційних втрат та 3% річних у сумі 223,47 грн за період прострочення з 28.11.2021 по 24.02.2022; 1667,52 грн витрат по сплаті судового збору та 7766,00 грн витрат на правову допомогу.

В іншому відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення, учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», 03150, м. Київ, вул. Загородня, буд. 15, офіс 118/2, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Ю.О. Зеря