13.03.2024
Справа № 642/1309/24
Провадження 2-з/642/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про забезпечення позову)

13 березня 2024 року м. Харків

Суддя Ленінського районного суду м. Харкова Гримайло А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про забезпечення позову до подання позовної заяви,-

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 звернулась до Ленінського районного суду м. Харкова з заявою про забезпечення позову до подання позову.

Свою заяву заявник мотивує тим, що вона у відповідності до ст.152 ЦПК України має намір пред`явити позов до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова Компанія Капітал Фінанс", третя особи: Державний реєстратор Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмила Іванівна, про витребування майна з чужого незаконного володіння. Причиною звернення з даною заявою стало те, що 23.06.2008 року між ОСОБА_3 та ВАТ КБ Надра було укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/466, згідно якого Позивач отримала кредитні кошти у розмірі 93 144, 61 доларів США з відсотковою ставкою у розмірі 15,39 % річних за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості, дата остаточного повернення кредиту - 10 червня 2026 року.

В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено договір іпотеки №6/4/2008/980-І/467 від 23.06.2008, який посвідчено 23.06.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О. С. та зареєстровано в реєстрі за № 23934. Предметом іпотеки визначено житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 93, 8 кв. м., загальною площею 140. 6 кв. м. з надвірними спорудами: сарай - літ. Б, льохи - літ В, З, луш - літ. И, вбиральня - літ. Ж, огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Правонаступником ВАТ КБ Надра в даних правовідносинах за відповідними договорами про відступлення права вимоги стало Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Капітал Фінанс.

17.12.2021 року здійснено позасудове звернення стягнення на майно згідно ст. 37 Закону України Про іпотеку та зареєстровано право власності на Предмет іпотеки за ТОВ Фінансова Компанія Капітал Фінанст. З огляду вказані обставини справи, вважаємо, що реєстрація права власності на Предмет іпотеки за Відповідачем було здійснено з порушеннями, оскільки: В договорі іпотеки, який став підставою для реєстрації права власності, відсутнє іпотечне застереження, а окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався; Вимога Відповідача щодо усунення порушень не направлялася до Позивача; Оцінка предмета іпотеки не була погоджена з Позивачем; Відповідач не може бути кредитором за валютним зобов`язанням, оскільки в останнього відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій. З мотивувальної частини рішення Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/2285/22 від 24.03.2023 року та постанови Полтавського апеляційного суду у справі № 552/2285/22 від 05.02.2024 року вбачається, що перереєстрація права власності на нерухоме майно було здійснено зі значними порушеннями. Вказане свідчить, що Відповідач володіє майном всупереч законодавства. Натомість, з вказаних судових рішень вбачається, що Позивачем обрано неналежний спосіб захисту, оскільки належним способом захисту є подання позовної заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння. З посиланнями на вищевказані порушення заявник планує подати до суду позовну заяви про витребування майна з чужого незаконного володіння. А тому задля належного розгляду справи, недопущення порушення прав громадян України на період розгляду справи, та для можливості належного виконання майбутнього рішення суду, у випадку задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лисенка А. О. подала заяву про забезпечення позову.

Заявник зазначає, що будучи власником житлового будинку, ТОВ "Фінансова Компанія Капітал Фінанс" матиме можливість вчиняти різного роду правочини та в такому випадку відчужити майно. Відповідно у випадку задоволення позовних вимог - житловий будинок може не належати Відповідачу та може зробити утрудненим виконання рішення суду, а то й породжувати новий судовий процес щодо витребування квартири з чужого незаконного володіння третіх осіб. Правовим наслідком витребування майна з чужого незаконного володіння є відновлення права власності, користування та розпорядження на квартиру за Позивачем. У разі укладення правочинів щодо відчуження майна виконання рішення суду буде утрудненим та фактична неможливість відновлення права власності, розпорядження та користування.

Посилаючись на викладені обставини та наявність очевидної небезпеки завдання шкоди її інтересам, а також неможливість виконання можливого рішення суду в разі незабезпечення позову, заявник просить задовольнити її заяву та накласти арешт, а також заборонити (державним реєстраторам) вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 93, 8 кв. м., загальною площею 140. 6 кв. м. з надвірними спорудами: сарай - літ. Б, льохи - літ В, З, луш - літ. И, вбиральня - літ. Ж, огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає, що, забезпечення позову в обраний Позивачем спосіб жодним чином не може порушити прав постачальника комунальних послуг або Відповідача, не є втручанням в господарську діяльність останніх, оскільки Позивач фактично проживає у спірному будинку, сплачує комунальні послуги тощо та забезпечує задовільний стан спірного домоволодіння власними силами та за власний кошт, а тому жодних обмежень ані Відповідач, ані постачальники комунальних послуг, не несуть. Натомість штучне створення несприятливих умов проживання Позивача внаслідок відключення спірного домоволодіння від постачання комунальних послуг призведе до вимушеного звільнення даної квартири та, в майбутньому, силового захоплення даної квартири ТОВ Фінансова Компанія Капітал Фінанс та/або пов`язаними з ними особами та подальшого приведення квартири у непридатний для проживання стан шляхом часткової руйнації тощо.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Враховуючи ч.1 ст. 153 ЦПК України, суд не повідомляв учасників справи про надходження заяви про забезпечення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно утруднити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З аналізу статей 150-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. При цьому забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […]

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18.

В рішенні від 19 лютого 2009 року у справі "Христов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також убезпечення від спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

При розгляді заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 Рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на до доступ до правосуддя, в аспектіст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст.124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, предметом майбутнього позову, який має намір та зобов`язується пред`явити заявник протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову є витребування із незаконного володіння ТОВ Фінансова компанія Капітал фінанс на користь ОСОБА_1 житлового будинку АДРЕСА_3 , загальною площею 140. 6 кв. м. з надвірними спорудами: сарай - літ. Б, льохи - літ В, З, луш - літ. И, вбиральня - літ. Ж, огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявник, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, вказала на те, що існують ризики відчуження спірного майна, враховуючи, що ТОВ "Фінансова Компанія Капітал Фінанс" набуло право власності на дане домоволодіння в явно незаконний спосіб, з порушенням процедури та умов Договору іпотеки, що і встановлено рішенням Київського районного суду м. Полтави у справі № 552/2285/22 від 24.03.2023 року та постановою Полтавського апеляційного суду у справі №552/2285/22 від 05.02.2024 року, а у разі задоволення її позову, який вона має намір та зобов`язується пред`явити до заінтересованих осіб протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист та поновлення її порушених прав, за захистом яких вона має намір звернутися до суду.

Відповідно до положень ст. ст. 76, 81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, зокрема, й власників.

Зокрема, суд враховує положення ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які гарантують принцип непорушності права власності.

Суд вважає, що накладення арешту на спірне нерухоме майно у забезпечення даного позову є правомірним. Зазначений захід забезпечення позову є співмірним заявленим вимогам, так як предметом спору є оспорювання переходу права власності на нерухоме майно. Відтак, невжиття заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконати рішення суду у разі задоволення позовних вимог, ускладнить поновлення порушених прав та інтересів сторін, тому обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно спрямований на запобігання відчуженню нерухомого майна, яке є предметом спору, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер та не порушують права та інтереси сторін. При цьому суд зауважує, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно не є порушенням права власника мирно володіти своїм майном.

Крім того, виходячи з предмету та підстав позову, суд приходить до висновку про необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження спірного майна, оскільки право власності на це майно є предметом спору.

Таким чином, дослідивши матеріали справи з`ясувавши обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати позивач, позовним вимогам, пересвідчившись в тому, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав заявника, за захистом яких вона має намір звернувся до суду, суд вважає за необхідне для забезпечення позовних вимог заявника, заяву про забезпечення позову до подачі заяви задовольнити в повному обсязі.

Суд роз`яснює ОСОБА_1 , що відповідно до ч. 4 ст.152, ч. 1 ст.157 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі: 1)неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу; 2) повернення позовної заяви; 3) відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153, 157 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Лисенка Андрія Олександровича про забезпечення позову до подання позовної заяви - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 93, 8 кв. м., загальною площею 140. 6 кв. м. з надвірними спорудами: сарай - літ. Б, льохи - літ В, З, луш - літ. И, вбиральня - літ. Ж, огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що зареєстрований на праві власності за Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Капітал Фінанс (м. Харків, вул. Москалівська, буд. 92, ) до розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння по суті.

Заборонити суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам) вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку АДРЕСА_1 , житловою площею 93, 8 кв. м., загальною площею 140. 6 кв. м. з надвірними спорудами: сарай - літ. Б, льохи - літ В, З, луш - літ. И, вбиральня - літ. Ж, огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 120 до розгляду справи про витребування майна з чужого незаконного володіння по суті.

Копію ухвали суду для виконання направити до відповідних компетентних органів.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом 10 днів.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя А.М. Гримайло