Справа №359/9137/23
Провадження №2/359/536/2024
УХВАЛА

22 січня 2024 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Гомоли О.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2 ,

за участю представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглядаючи в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення додаткових витрат на дитину та аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

встановив:

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про залишення позову без розгляду в частині вимоги про розірвання шлюбу, а також повернення його довірителю ОСОБА_4 сплаченого судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 не заперечують проти вжиття цих процесуальних заходів.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.2, ч.3 ст.13 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є диспозитивність. Цей принцип полягає в тому, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України суд також постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

Встановлено, що в провадженні Бориспільського міськрайонного суду перебувала цивільна справа №359/8498/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу. У вказаній цивільній справі ОСОБА_2 брав участь в якості позивача, а ОСОБА_4 в якості відповідача, тоді як в цій цивільній справі ОСОБА_2 бере участь вже в якості відповідача, а ОСОБА_4 в якості позивача. Ці обставини свідчать про відсутність тотожності сторін в обох цивільних справах. Крім того, предметом спору у цивільній справі №359/8498/23 була лише вимога про розірвання шлюбу, тоді як в цій цивільній справі предметом спору є не тільки вимога про розірвання шлюбу, а також вимоги про стягнення додаткових витрат на дитину та аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ці обставини також свідчать про відсутність тотожності предмета спору в обох цивільних справах. Адже чинне цивільне процесуальне законодавство не передбачає часткової тотожності предмета спору.

З огляду на це суд висновує про недопустимість залишення без розгляду позову в частині вимоги про розірвання шлюбу на підставі п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України. Тому у задоволенні заяви в частині цієї вимоги представнику позивача ОСОБА_1 належить відмовити.

Водночас, зі змісту поданої заяви вбачається, що представник позивача ОСОБА_1 просить залишити без розгляду позов в частині вимоги про розірвання шлюбу також на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України. У такий спосіб він на власний розсуд розпорядився процесуальними правами, що належать його довірителю ОСОБА_4 . Вжиття означеного процесуального заходу є не правом, а обов`язком суду.

З огляду на це суд вважає, що позов в частині вимоги про розірвання шлюбу належить залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

В матеріалах цивільної справи міститься квитанція (а.с.1), зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_4 сплатила судовий збір в розмірі 1073 гривень 60 копійок за вимогу про розірвання шлюбу. Пред`явлений нею позов в частині вказаної вимоги залишений без розгляду саме з підстави подання представником позивача ОСОБА_1 заяви про вжиття цього процесуального заходу, а не з підстави, передбаченої п.4 ч.1 ст.257 ЦПК України.

З огляду на це суд висновує про відсутність підстав для повернення ОСОБА_4 сплаченої суми судового збору. Тому у задоволенні заяви в частині цієї вимоги представнику позивача ОСОБА_1 належить відмовити також

Керуючись п.1 ч.1 ст.258, ч.4-ч.5 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду та повернення сплаченої суми судового збору задовольнити частково.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 в частині вимоги про розірвання шлюбу залишити без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

Розгляд цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 продовжити в частині інших вимог про стягнення додаткових витрат на дитину та аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

У задоволенні заяви в частині інших вимог, зокрема про повернення сплаченої суми судового збору, відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня оголошення судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець