Провадження № 2-др/522/63/24
19 квітня 2024 року Приморський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Чернявської Л.М.,
за участю секретаря судових засідань Купцова С.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Сягровець Т.М. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний-4» до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, Державного реєстратора Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенко Анатолія Анатолійовича про витребування майна з чужого незаконного володіння,
11 квітня 2024 року від представника ОСОБА_1 адвоката Сягровець Т.М. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду по цивільній справі за позовом Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний-4» до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, Державного реєстратора Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенко Анатолія Анатолійовича про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Заявник просив ухвалити додаткове рішення суду, яким стягнути з Позивача судові витрати на користь Відповідача ОСОБА_1 в розмірі 45 000, 00 гривень за надання правничої допомоги. Просили розглянути заяву за відсутності.
Справа передана раніше визначеному складу суду, судді Чернявській Л.М.
12 квітня 2024 року від представника Позивача до суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового судового рішення, у відповідності до яких зазначено, що необґрунтованість зазначених витрат за надання правничої допомоги в розмірі 15 000, 00 гривень. Просили розглянути заяву за відсутності.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином.
Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05 квітня 2024 року У задоволенні позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний-4» до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, Державного реєстратора Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенко Анатолія Анатолійовича про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 11.10.2023 у справі № 522/19418/23, а саме скасувати арешт на квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 100).

Як вбачається з рішення суду від 05 квітня 2024 року суд не вирішив питання про витрати на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Отже, суд вважає можливим вирішити питання щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи у справі питання про судові витрати за поданою заявою, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться договір про надання правової (правничої) допомоги від 28 листопада 2023, укладений між ОСОБА_1 та АО «Південна регіональна колегія адвокатів», додаток № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 28 листопада 2023, Додаткова угода № 2 до Договору про надання правової допомоги від 19.10.2023 року від 18 січня 2024 року відносно погодження гонорару Адвоката в розмірі 35 000, 00 гривень, Акт приймання наданих послуг за Договором № б/н від 19.10.2023 року та додаткової угоди № 1 від 19.10.2023 року та додаткової угоди № 2 від 18.01.2024 року та Акт приймання-передачі виконаних робіт від 08.04.2024 року на загальну вартість 10 000, 00 гривень.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, з врахуванням заперечень, які надані представником Позивача та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В зв`язку з чим, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 142, 257, 258, 270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Постановити додаткове рішення по справі за позовом Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний-4» до ОСОБА_1 , за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні Відповідача ОСОБА_2 , Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Іллічової Наталії Артемівни, Державного реєстратора Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області Карпенко Анатолія Анатолійовича про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Стягнути з Обслуговуючого кооператива «Житлово-будівельний кооператив «Сонячний-4» ( ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в сумі 20 000 (двадцять тисяч) гривень 00 копійок.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л. М. Чернявська