Справа № 541/3725/23
Номер провадження 2/541/101/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 січня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Миргородська міська рада (орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Миргородська міська рада (орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог заначила, що в період з 08 лютого 2014 року по 19 грудня 2019 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу відповідач перестав проживати разом з позивачкою та дітьми, участі у вихованні дітей не приймає. ОСОБА_2 ніяким чином не піклується про них, не проявляє заінтересованості в їх подальшій долі, не цікавиться навчанням, станом здоров`я, тому просила суд позбавити його батьківських прав щодо ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги просили задовольнити з викладених у позові підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином у відповідності до положень ч. 1 ст. 128 ЦПК України.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій просив провести судовий розгляд у його відсутність, надав висновок органу опіки та піклування про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав № 213/01-35 від 12 січня 2024 року.

Згідно зі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд, вислухавши позивачку, свідків, дослідивши зібрані в справі докази, приходить наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Положеннями ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 02 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, а.с. 4), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 04 вересня 2018 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, а.с. 5).

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 19 грудня 2019 року шлюб, укладений 08 лютого 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , розірвано. Рішення суду набрало законної сили 21 січня 2020 року (а.с. 6).

Відповідно до довідки від 30 жовтня 2023 року, виданої на ОСОБА_4 , вихованця ЗДО №7, ОСОБА_4 відвідує заклад з 30 серпня 2021 року; вихованням дитини займається мати, приводить та забирає сина із ЗДО, відвідує батьківські збори; за час перебування дитини у закладі вихователі спілкувалися лише з матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 7).

В довідці № 02-02/2023 від 30 жовтня 2023 року , виданій на ОСОБА_3 , зазначено, що вона навчається у 4-Б класі Миргородського ліцею імені Т.Г. Шевченка Миргородської міської ради Полтавської області. Мати дитини цікавилася навчальним процесом та життям дитини. ОСОБА_2 не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився навчанням та її поведінкою, не спілкувався з класним керівником, учителями (а.с. 9).

Відповідно до розрахунку заборгованості по виконавчому листу № 2/541/671/2015 від 06 липня 2015 року, складеного державним виконавцем, ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 31 310,08 грн (а.с. 34).

Згідно з розрахунком заборгованості по виконавчому листу № 541/242/19 від 15 квітня 2019 року, складеним державним виконавцем, ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 35 449,13 грн (а.с. 34).

Свідки ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснили, що є сусідами ОСОБА_1 , яка самостійно займається вихованням дітей, їх батько ОСОБА_2 з ними не проживає та не відвідує. ОСОБА_2 не приймає участі у вихованні дітей, в їх присутності діти не згадували про батька жодного разу. Де проживає ОСОБА_2 , їм не відомо, вони його давно не бачили.

За змістом ст.ст. 3, 9, 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, у всіх діях щодо дітей, у тому числі, коли дитина розлучається з одним з батьків, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Приписами ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя.

У відповідності зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між особою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

У висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миргородської міської ради про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав № 213/01-35 від 12 січня 2024 року зазначено, що ОСОБА_1 проживає разом із дітьми ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , бабою в її будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей не приймає, аліменти на утримання дітей сплачує не регулярно. З`ясувати думку самого ОСОБА_2 не виявилось за можливе, комісія не мала змоги детально з`ясувати усі обставини у справі, а також поставити запитання та отримати відповіді на них, оскільки місце його проживання не відоме.

Доказів на спростування наведених фактів відповідачем суду не надано.

Відповідно до ст. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до вимог ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

П. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» закріплює, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 не виконує своїх батьківських обов`язків відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , участі в їх вихованні не приймає, не турбується про здоров`я дітей. Фінансової допомоги для виховання та утримання не надає, не виявляє у відношенні до них батьківської турботи, що вказує на неналежне виконання батьківських обов`язків, свідоме нехтування батьківськими обов`язками, в розумінні законодавчих положень.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дітей, тому підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі 1073,60 грн.

Керуючись ст.ст. 13, 206, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Миргородська міська рада (орган опіки та піклування), про позбавлення батьківських прав, задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Відповідач може подати письмову заяву про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення складено 19 січня 2024 року.

Суддя: О. М. Вірченко