Справа № 344/711/24
Провадження № 2/344/1440/24
У Х В А Л А

21 березня 2024 року м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області Антоняк Т.М., ознайомившись із заявою адвоката Головатюка Івана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошей, -

В С Т А Н О В И В:

15.01.2024 до суду надійшла позовна заява адвоката Головатюка Івана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики у розмірі 2 071 442,14 (два мільйони сімдесят одна тисяча чотириста сорок дві гривні 14 копійок).

20.03.2024 представник позивача подав заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 , а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 39,81 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; двокімнатну квартиру загальною площею 43,5 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії відносно вищевказаного нерухомого майна, яке належить йому на праві власності, які спрямовані на відчуження такого майна або передачі його в іпотеку.

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову заявник покликається на те, що відповідно до Договору позики грошей від 30.11.2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимощук Н.М. та зареєстровано в реєстрі за номером 251, ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 , а останній отримав грошові кошти в сумі 422944,50 грн. (чотириста двадцять дві тисячі дев`ятсот сорок чотири гривні 50 копійок), що в еквіваленті становить 15000,00 доларів США (п`ятнадцять тисяч доларів США 00 центів) за курсом НБУ на день підписання договору (1 дол. США = 28,1963 грн.). Зазначені кошти позичальник ОСОБА_2 згідно пункту 3 Договору позики № 251 зобов`язаний був повернути ОСОБА_1 готівкою до 13 листопада 2021 року, однак, покладені на нього зобов`язання за Договором позики № 251 не виконав та не повернув позичені кошти до 13 листопада 2021 року. Також, 30.11.2020 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір позики грошей, який посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Тимощук Н.М. та зареєстровано в реєстрі за номером 248, згідно якого ОСОБА_1 передав у позику ОСОБА_2 , а останній отримав грошові кошти в сумі 845889,00 грн. (вісімсот сорок п`ять тисяч вісімсот вісімдесят дев`ять гривень 00 копійок), що в еквіваленті становить 30000,00 доларів США (тридцять тисяч доларів США 00 центів) за курсом НБУ на день підписання договору (1 дол. США = 28.1963 грн.). Зазначені кошти позичальник ОСОБА_2 згідно пункту 3 Договору позики № 248 зобов`язаний був повернути ОСОБА_1 готівкою до 13 листопада 2022 року, однак покладені на нього зобов`язання за Договором позики № 248 не виконав та не повернув позичені кошти до 13 листопада 2022 року.

Як зазначається у заяві, разом з позовною заявою 15.01.2024 до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.01.2024 по справі № 344/711/24 відмовлено у задоволенні даної заяви. На ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.01.2024 по справі №344/711/24 в інтересах позивача його представником адвокатом Головатюком І.М. було подано апеляційну скаргу. 07 березня 2024 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16 січня 2024 року залишено без змін. Також, 13 березня 2024 року представником позивача повторно було подано заяву про забезпечення позову, однак ухвалою від 14 березня 2024 року у задоволенні даної заяви про забезпечення позову відмовлено з підстав неможливості встановити співмірність заявленого виду забезпечення позову із заявленими позовними вимогами.

Представник позивача, користуючись правом, яке надане чинним законодавством, після відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошей подає заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу, із забороною вчиняти відносно даного майна дії спрямовані на відчуження такого майна та передачі його в іпотеку та вказує, що крім обставин, які були зазначені у попередній заяві про забезпечення позову, з`явилися нові обставини, які підлягають врахуванню при розгляді заяви про забезпечення позову та безпосередньо впливають на прийняття судового рішення.

Згідно розрахунку, загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договорами позики складає 2 071 442,14 (два мільйони сімдесят одна тисяча чотириста сорок дві гривні 14 копійок) з яких:

- 572 884,5 грн. (п`ятсот сімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят чотири гривні 50 копійок) заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 251;

- 199 985,06 грн. (сто дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят п`ять гривень 06 копійок) інфляційні нарахування за час прострочення боргу за договором позики № 251;

- 37 337,60 грн. (тридцять сім тисяч триста тридцять сім гривень 60 копійок) нараховані проценти (3% річних) від суми боргу за договором позики № 251;

- 1 145 769 грн. (один мільйон сто сорок п`ять тисяч сімсот шістдесят дев`ять гривень) заборгованість за основною сумою боргу за договором позики № 248;

- 75 163,89 грн. (сімдесят п`ять тисяч сто шістдесят три гривні 89 копійок) інфляційні нарахування за час прострочення боргу за договором позики № 248;

- 40 302,09 грн. (сорок тисяч триста дві гривні 09 копійок) нараховані проценти (3% річних) від суми боргу за договором позики № 248.

На думку ОСОБА_1 існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки ОСОБА_2 перестав контактувати з ОСОБА_1 та злісно ухиляється від виконання своїх зобов`язань.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_2 на праві приватної власності належать: двокімнатна квартира загальною площею 43,5 м.кв., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101. Заявник просить застосувати забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно боржника, з забороною відчужувати таке майно та укладати відносно нього договори іпотеки.

Зазначається, що ОСОБА_2 є боржником перед ТОВ «КРГ» внаслідок порушення ним господарських зобов`язань та відносно нього відкрито виконавче провадження про стягнення коштів за рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 28.12.2023 по справі № 909/929/23 у значній сумі, а саме: 732 546 грн. 22 коп. Враховуючи, що ОСОБА_2 не сплачує кошти за виконавчим провадженням, існує велика вірогідність того, що рішення, яке буде прийняте за результатами розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики грошей не буде виконуватися, адже наміру повертати такі кошти в останнього немає, також, майно, яке належить на праві власності боржнику може бути продане або передане в іпотеку, а порушене право ОСОБА_1 не буде відновлене.

Представник позивача покликається на неможливість подання таких доказів як звіт про оцінку майна, оскільки ОСОБА_1 , відповідно до вимог законодавства, не є власником (або особою, у якої майно перебуває на законних підставах) майна, не має доступу до нього та не може бути замовником звіту про оцінку майна. Однак, згідно моніторингу платформи онлайн-оголошень «OLX» за ввідними пошуковими даними: «Продаж квартир у АДРЕСА_3 , площа 39 - 45 м» знайдено кілька об`єктів нерухомості (схожих за своїми вихідними даними до об 'єктів нерухомості, які належать на праві власності Відповідачу ОСОБА_2 , зокрема: однокімнатна квартира по АДРЕСА_3 , загальною площею 39 кв.м. вартістю - 23 999 доларів США; двокімнатна квартира по АДРЕСА_3 , загальною площею 44 кв.м. вартістю - 33 000 доларів США; двокімнатна квартира по АДРЕСА_3 , загальною площею 44 кв.м. вартістю - 33 500 доларів США. Відтак, згідно зазначеної вище інформації можна припустити, що приблизна вартість однокімнатної квартири, яка є власністю ОСОБА_2 , загальною площею 39,81 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 24 000 доларів США, а вартість двокімнатної квартири, яка с власністю ОСОБА_2 , загальною площею 43,5 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , становить 33 000 доларів США. Приблизна вартість двох об`єктів нерухомого майна, які належать відповідачу в загальній сумі становить 57 000 доларів США. При цьому позивачу невідомий стан квартири, її знос, тип будівництва тощо, тому дана вартість є приблизною. Отже, враховуючи загальну суму коштів, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 та становить 54 237, 17 доларів США, а приблизна вартість нерухомого майна, що є власністю відповідача становить 57 000 доларів США вимога про забезпечення позову шляхом накладення арешту на таке майно з забороною вчиняти відносно даного майна дії спрямовані на відчуження такого майна та передачі його в іпотеку є співмірними до ціни пред`явленого позову.

З огляду на вищезазначене заявник вказує на необхідність застосувати забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказане майно відповідача, з забороною відчужувати таке майно та укладати відносно нього договори іпотеки.

Відповідно до частини першої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 ЦПК України заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 6 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до статті 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

У рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Як свідчать матеріали заяви, предметом позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є стягнення заборгованості за договорами позики. Ціна позову становить 2 071 442,14 (два мільйони сімдесят одна тисяча чотириста сорок дві гривні 14 копійок).

Власником однокімнатної квартиру загальною площею 39,81 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101 та двокімнатної квартири загальною площею 43,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, є ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.01.2024 номер інформаційної довідки 360871343, яка долучена до заяви.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Така позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 у справі № 183/5864/17-ц.

Також, у зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи предмет спору, ціну позову, з огляду на обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Обраний заявником захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, зважаючи на наявність інформації про вартість нерухомого майна та має тимчасовий характер, що цілком узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.149-150,153,157 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву адвоката Головатюка Івана Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ), а саме:

однокімнатну квартиру загальною площею 39,81 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101;

двокімнатну квартиру загальною площею 43,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Заборонити ОСОБА_2 вчиняти дії відносно нерухомого майна, яке належить йому на праві власності: однокімнатна квартира загальною площею 39,81 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101; двокімнатна квартира загальною площею 43,5 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, які спрямовані на відчуження такого майна або передачі його в іпотеку.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом. Строк пред`явлення ухвали до виконання в межах строків, визначених Законом України «Про виконавче провадження» для пред`явлення виконавчого документа.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Антоняк Т.М.