Номер провадження: 22-ц/813/2817/24
Справа № 494/968/23
Головуючий у першій інстанції Панчишина А.Ю.
Доповідач Стахова Н. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Стахової Н.В.,

суддів: Кострицького В.В., Комлевої О.С.

за участю секретаря

судового засідання Мокана В.В.

прокурора ОСОБА_1

учасники справи:

позивач - ОСОБА_2

відповідач - Держава в особі Одеської обласної прокуратури

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2023 року, ухваленого у складі судді Панчишина А.Ю., в приміщенні того ж суду, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Держави України, в особі Одеської обласної прокуратури, про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до Березівського районного суду Одеської області із позовом до Держави Україна в особі Одеської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000 грн. В обґрунтування якого зазначив, що він звертався до Одеської обласної прокуратури та Березівської окружної прокуратури із заявами щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, котрі були проігноровані. За його скаргою на бездіяльність прокуратури, Березівським районним судом було постановлено ухвалу по справі № 494/783/23 від 11.05.2023 року, котрою було зобов`язано посадових осіб Березівської окружної прокуратури внести відомості зазначені ОСОБА_2 у його заяві про вчинення кримінальних правопорушень від 01 травня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати досудове розслідування та надати ОСОБА_2 витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Позивач стверджує, що заяви і скарги до органів прокуратури щодо надання витягу з ЄРДР також були проігноровані, умисно не виконується ухвала суду по справі №494/783/23 від 11.05.2023 року та до моменту подання позову не надано витяг з ЄРДР, чим порушено приписи ст.214 КПК України.

З огляду на викладене позивач вважає, що Одеська обласна прокуратура спотворила право, діяла не добросовісно, порушила ст.19 Конституції України та приписи КПК України щодо розгляду його заяв і скарг, чим завдала йому моральної шкоди. Моральну шкоду він оцінює у 50000 тисяч гривень. Просить стягнути з Держави Україна на його користь вказану суму.

07 липня 2023 року відповідачем надано відповідь на відзив, з якого вбачається, що з отриманого витягу з ЄРДР не є зрозумілим, яким чином вказаний витяг має відношення до нього, адже в такому в ПІБ потерпілого, заявника зазначено «інші» та чи зможе він реалізувати свої права, передбачені приписами ст.ст. 55,56,57, 60, 303-307 КПК України у відповідності до наданого витягу.

Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Держави Україна в особі Одеської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди в розмірі 50000 грн відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2023 року та ухвалити по справі нове рішення, яким ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову, стягнувши на його користь з Держави Україна 50000 грн в якості компенсації завданої йому моральної шкоди.

Доводами скаржника є те, що поза увагою суду залишилася його заява по суті справи, а саме відповідач не надав відповіді на наступні питання: яке відношення наданий витяг з ЄРДР має до нього відношення та чи складений останній у відповідності до діючого законодавства; чи може він реалізувати права, передбачені ст.ст. 55, 56,57,60, 303-307 КПК України у відповідності до наданого Витягу; хто такі інші, зазначені у Витягу (можливо корупціонери, колаборанти, або прокурори Одеської обласної прокуратури, які впродовж трьох років не можуть (чи не мають бажання) захистити інтереси держави за його заявами, що державі завдано збитків на суму більш 18 млн. гривень. Судом проігноровано додаткові пояснення від 27.09.2023. Згідно з матеріалами досудового розслідування зазначеного кримінального провадження процесуальний його статус не набув процесуальні права і обов`язки потерпілого, йому не роз`яснювалися обов`язки потерпілого, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки не вручалася. Суд не звернув уваги, що відповідачем в судовому засіданні не було спростовано його доводи (докази), що у Витягу з ЄРДР кримінального провадження № 000005 від 17.05.2023 не внесено своєчасно повних та об`єктивних відомостей згідно чинного законодавства. Фактично при ухваленні рішення було порушено приписи ст. 81 ЦПК України. Заяву про злочин було подано 08.01.2023. Повідомлення ДБР отримав № 16-05-19339 від 29.06.2023 та Витяг ЄРДР за номером 000005 від 17.052023 Реєстратор є відповідальною особою за своєчасність, повноту та об`єктивність внесених до Реєстру відомостей згідно з чиним законодавством. В суді він не отримав чіткої відповіді на аргументи.

У відзиві на апеляційну скаргу Одеська обласна прокуратура зазначає, що незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були оскаржені позивачем в передбаченому КПК України порядку, не свідчать про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах кримінального провадження. При цьому посилання в апеляційній скарзі, як на підставу для скасування оскаржуваного рішення від 11.10.2023, на залишення поза увагою заяв позивача по суті справи відповіді на відзив та додаткових пояснень, у яких він наполягав на наданні відповідачем відповідей на його питання щодо реалізації прав, передбачених КПК України, щодо змісту надано Витягу з ЄРДР, щодо надання роз`яснення процесуальних прав потерпілого та інше, не стосуються предмету позову в цій справі. Так само й доводи апеляційної скарги щодо не отримання у межах розгляду цієї цивільної справи конкретної та чіткої відповіді на аргументи щодо реалізації позивачем процесуальних прав у кримінальному провадженні № 000005 від 17.05.2023 не впливають на обґрунтовані висновки суду. Окрім того, у деліктних правовідносинах в силу положень ст. 81 ЦПК України саме позивач повинен довести протиправність дій відповідачів, наявність моральної шкоди, її розмір, тому доводи скаржника щодо порушення судом першої інстанції ст. 81 ЦПК України є безпідставними. Наказом Генерального прокурора від 01.07.2022 № 71-К ОСОБА_3 призначено на посаду заступника керівника Одеської обласної прокуратури. Відповідно до наказу керівника Одеської обласної прокуратури від 30.10.2023 № 143 «Про розподіл обов`язків між керівництвом Одеської обласної прокуратури» керівництво і питання роботи управління представництва інтересів держави в суді покладено на заступника керівника обласної прокуратури Раковича М.М. Повноваження на представництво інтересів Одеської обласної прокуратури у порядку самопредставництва підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Таким чином ОСОБА_3 є особою , яка уповноважена представляти Одеську обласну прокуратуру, її посадових та службових осіб в суді.

У судовому засіданні представник відповідача апеляційну скаргу не визнав, просив відмовити у її задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на апеляційну скаргу

Позивач в судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи. .

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представників позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що настання моральної шкоди має бути доведено належними та допустимими доказам, яких позивачем у справі не надано. Крім того позивачем не доведено також і наявність причинного зв`язку між діями відповідача та настанням моральної шкоди, якщо припустити її наявність.

Колегія суддів погоджується з висновком суду, оскільки він ґрунтується на вимогах закону та відповідає фактичним обставинам справи.

Судом встановлено, що 09.01.2023 за №1520-22 в обласній прокуратурі зареєстровано звернення ОСОБА_2 , щодо можливих неправомірних дій працівників Управління Служби безпеки України в Одеській області. За результатом його розгляду 10.01.2023 за №31/1/1-15 вих-23 заявнику надано відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за фактами і викладеними у його зверненні.

Також, 01.05.2023 за № 2302-23 в Березівській окружній прокуратурі Одеської області зареєстроване аналогічне звернення ОСОБА_2 щодо можливих неправомірних дій працівників Управління СБ України в Одеській області. За результатом його розгляду 02.05.2023 за №54-1219 вих-23 керівником Березівської окружної прокуратури вказане звернення для розгляду направлено до ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві.

Ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 11.05.2023 року (справа № 494/783/23, провадження 1-кс/494/240/23) зобов`язано посадових осіб Березівської окружної прокуратури Одеської області внести відомості зазначені у зверненні ОСОБА_2 у його заяві від 01.05.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

На виконання зазначеної ухвали слідчого судді Березівською окружною прокуратурою 17.05.2023 розпочато кримінальне провадження №0000005 щодо можливого порушення недоторканості житла окремими військовослужбовцями Управління служби безпеки України в Одеській області, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

Також 30.05.2023 за №30976-23 в обласній прокуратурі зареєстровано звернення ОСОБА_2 , щодо можливих неправомірних дій прокурорів Березівської окружної прокуратури, при розгляді звернення від 01.05.23 щодо можливих неправомірних дій працівників Управління служби України в Одеській області. За результатом його розгляду 31.05.2023 за № 31/1/1-182 вих-23 заявнику надано відповідь про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР за фактами викладеними у зверненні.

Звернення ОСОБА_2 розглянуто та надано мотивовані відповіді.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми права, відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені частиною сьомою статті 1176 ЦК України.

Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у випадках вчинення незаконних дій, перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

У статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» визначено, що в наведених у статті цього Закону випадках громадянинові відшкодовується, зокрема, моральна шкода.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного та психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру (частини п`ята, шоста статті 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

За загальним правилом, підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи звернення ОСОБА_2 розглянуто та надано мотивовані відповіді, що спростовує доводи апеляційної скарги щодо бездіяльності прокуратури в цій частині. При цьому, сама по собі незгода позивача з наданими відповідями за результатами розгляду звернень не свідчить про протиправність дій чи бездіяльності прокуратури.

Посилання скаржника на наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди у зв`язку з встановленням обставин бездіяльності слідчого прокуратури та скасування слідчими суддями незаконних процесуальних рішень слідчого та прокурора не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, оскільки такі процесуальні рішення, на які посилався позивач, та розцінені ним як бездіяльність, інше визначення слідчим обсягу і характеру дії під час перевірки заяви про скоєння злочину, є предметом оскарження відповідно до КПК України, тобто є механізмом реалізації прав особи на контроль у порядку кримінального судочинства за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій органу досудового розслідування. Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінальних проваджень не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням її прав.

Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст. 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювана та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивачі повинні були довести належними та допустимими доказами завдання їм шкоди, і що дії або бездіяльність відповідачів є підставою для відшкодування шкоди у розумінні ст. ст. 1167,1174 ЦК України (постанова Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 523/4822/17).

Таким чином, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювана шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Визначальним у виниклих правовідносинах є те, що незгода позивача з прийнятими працівниками органів прокуратури процесуальними рішеннями, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди в межах відповідного кримінального провадження.

Таку саме позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 199/1478/17 з подібними правовідносинами.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст. 24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що досудове розслідування в кримінальному провадженні, порушеному за зверненням позивача, триває, відповідно до норм діючого КПК України позивач має право на звернення до слідчого судді для оскарження дій чи бездіяльності органу досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого та прокурора, що можуть бути оскаржені слідчому судді на етапі досудового провадження, визначений у частині першій статті 303 КПК України. Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314 - 316 цього Кодексу (частина друга статті 303 КПК України). Аналогічний правовий висновок викладено у постановах ВП ВС від 21 листопада 2018 року у справі № 826/2004/18, від 30 січня 2019 року у справі № 234/19443/16-ц та у постанові ВП Верховного Суду від 22 квітня 2019 року у справі № 236/893/17.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

У справах в порядку цивільного судочинства у деліктних правовідносинах в силу положень ст. 81 ЦПК України саме позивач повинен довести протиправність дій відповідача, наявність дій відповідача, наявність моральної шкоди та її розмір.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги щодо протиправних дій відповідача, до уваги не приймаються, оскільки обласна прокуратура та її посадові (службові) особи протиправних дій не вчиняли, що позивачем відповідно не доведено, що виключає наявність підстав для стягнення моральної шкоди.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції, що ОСОБА_2 також не наведено жодних обґрунтувань, з яких він виходив, зазначаючи, що свої моральні страждання він оцінює у 50 000 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим та на підставі ст. 375 ЦПК України підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Березівського районного суду Одеської області від 11 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Дата складення повного тексту постанови - 09 квітня 2024 року.

Головуючий Н.В. Стахова

Судді В.В. Кострицький

О.С. Комлева