Справа № 643/87/24
Провадження № 2/643/1273/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року суддя Московського районного суду м. Харкова Задорожна А.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Крушинської Антоніни Андріївни, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Крушинської А.А., звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати приписам ст.175 ЦПК України, а також вимогам ст.177 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали позовної заяви вважаю, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана без додержання вимог ст.ст. 175,177 ЦПК України.

Так, з витягу акту про укладення шлюбу №23 вбачається, що позивачка ОСОБА_1 , яка є громадянкою України, відповідач ОСОБА_4 , дата і місце народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 уклали шлюб у місті Манавгат, відділі ЗАЦСу: Манавгат/Анталія, країна: Турецька республіка.

Порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Згідно ст.63 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в даний час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст.60 вищевказаного Закону правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України. Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»).

Відповідно до ст.110 СК України розірвання шлюбу можливе за заявою одного з подружжя.

Згідно з ч.2, 3 ст.60 Закону України «Про міжнародне приватне право» подружжя, будучи громадянами різних держав, можуть обрати право, яке буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу. Таке можливо, тільки якщо вони не мають спільного місця проживання або якщо особистий закон кожного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 ВСУ зазначає, що позов про розірвання шлюбу з особою, яка не має в Україні місця проживання або місце проживання якої невідоме, може пред`являтися за місцем знаходження майна відповідача, або за останнім відомим місцем його проживання чи перебування, а у випадку, коли з позивачем проживають його малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача - за місцем проживання позивача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за місцем проживання будь-кого з них.

У разі розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, один з яких проживає в Україні, питання підсудності визначається за загальними правилами.

Приписами ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Відповідно до ч.5 ст.177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Проте, всупереч вимогам вказаних норм ЦПК України позивачем не викладено обставин з посиланням на докази, якими позивач обґрунтовує підстави пред`явлення позову за своїм зареєстрованим місцем проживання.

Крім того, до матеріалів позовної заяви на підтвердження обставин, що обґрунтовують позовні вимоги, не додано жодного доказу, щодо місцезнаходження майна відповідача та того, що останнім відомим місцем проживання або перебування відповідача чи постійного заняття (роботи) є адреса, а саме: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Московського районного суду м. Харкова, також не надано доказів спільного проживання сторін на території України, наявності (або відсутності) угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність такої справи (про розірвання шлюбу) судам України або іноземним судам позивачем також не надано, так як, згідно умов Договору між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах передбачено, що український суд компетентний розглядати справу про розірвання шлюбу між громадянами Туреччини, коли вони постійно проживають на території України.

Крім того, відповідно до ст.3 Договору між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах прохання про здійснення правової допомоги та додатки до нього складаються мовою запитуючої Договірної Сторони, до них також додаються завірені копії перекладу на мову другої Договірної Сторони або на англійську мову.

З врахуванням цього, один примірник позовної заяви з додатками необхідно перевести на рідну мову відповідача або англійську мову, незалежно від того, чи володіє він українською мовою.

Також, позивачем надано до позовної заяви копію паспорта відповідача, який містить дані, викладені іноземною мовою, у зв`язку з чим, суд позбавлений можливості дослідити наданий доказ. Позивачу необхідно надати суду переклад паспорта відповідача на українську мову, завірений належним чином та апостилем.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України) тощо.

Позивачем зазначено адресу реєстрації: АДРЕСА_1 .

Для перевірки вказаної інформації, судом отримано інформаційну довідку з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 09.01.2024, згідно якої місце проживання ОСОБА_1 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що не відповідає адресі вказаній позивачем у позовній заяві.

Крім того, відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи положення зазначених норм статей, а також те, що відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 грн., за заявлену у позовній заяві вимогу про розірвання шлюбу необхідно сплатити 1211, 20 грн.

Зважаючи на це, позивачу необхідно надати суду оригінали квитанцій про сплату судового збору за подання позовної заяви.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяв, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу (представнику) надати триденний строк для усунення її недоліків з дня вручення ухвали.

Керуючись ст.ст. 175, 185 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Крушинської Антоніни Андріївни, до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків позовної заяви у триденний термін з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в установлений судом строк позовна заява буде вважатись неподаною та повернута їй з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.М. Задорожна