УХВАЛА

20 березня 2024 року

м. Київ

справа № 990SCCV/29/24

провадження № 61-67вп24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Очкур Кристини Іванівни про визначення підсудності цивільної справиза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

16 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Очкур К. І. через засоби поштового зв?язку подала до Верховного Суду заяву про визначення підсудності справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Вирішуючи питання про визначення підсудності справи Верховний Суд виходить із такого.

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Згідно зі статтею 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Аналіз наведеної норми процесуального права дає підстави для висновку, що підсудність справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем визначається ухвалою Верховного Суду виключно у тому разі, якщо обидві сторони проживають за межами України.

До заяви додано копію свідоцтва про укладення шлюбу НОМЕР_1 , проте через низьку якість вказаного документу його зміст не можливо дослідити.

Представницею заявниці в поданій заяві вказано: «Відповідач Васадце О. Б., громадянин Італійської Республіки…», проте у тексті даної заяви вказано, що відповідач був громадянином Республіки Грузія. Аналогічні відомості вказано і в позовній заяві про розірвання шлюбу, доданої до заяви про визначення підсудності справи. Крім того зазначено, що у 2012 році сторони припинили шлюбні відносини та ОСОБА_2 виїхав на постійне проживання до Республіки Грузія.

Таким чином, до заяви не надано жодних доказів на підтвердження проживання відповідача за межами України.

ОСОБА_1 є громадянкою України, належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання за межами України, а саме в Німеччині, до клопотання не додано.

Надані представником ОСОБА_1 - адвокатом Очкур К. І. копії документів, що складені німецькою мовою, суд не приймає до уваги оскільки вони не мають перекладу на українську мову. Копія закордонного паспорту ОСОБА_1 не може бути достатнім доказом для підтвердження її постійного проживання за межами України.

Для цілей статті 29 ЦПК України під проживанням за межами України потрібно розуміти постійне проживання. Тимчасове проживання учасника справи за межами України не може вважатися підставою для визначення підсудності в порядку статті 29 ЦПК України.

У зв`язку з тим, що подана заява не містить доказів на підтвердження того, що обидві сторони проживають за межами України, відсутні підстави для визначення підсудності за правилами статті 29 ЦПК України.

Керуючись статтею 29 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Очкур Кристини Іванівни про визначення підсудності цивільної справиза позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу відмовити.

Заявуразом з доданими до неїматеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко