Справа № 309/1504/24
Провадження № 2/309/373/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2024 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Піцур Я.Я., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування обтяженнянерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

21.03.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі по тексту Хустський ВДВС) про скасування обтяження нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що вона є власником будинку за адресою АДРЕСА_1 . Маючи бажання зареєструвати внука у даному будинку, вона отримала відмову у зв`язку із наявністю у неї обтяжень, які накладені постановами Хустського ВДВС про арешт майна боржника: №3286627 від 07.11.2013, №7820904 від 25.11.2014, №27706912 від 30.08.2018, №9906251 від 07.06.2010, №10063096 від 22.07.2010, №11505430 від 16.08.2011, №11689572 від 05.10.2011, №12155626 від 10.02.2012, №12246767 від 05.03.2012, №12472572 від 08.05.2012, №12528746 від 02.05.2012. Наразі виконавчих проваджень відносно неї не має, але в реєстрі обтяжень нерухомого майна обтяження не знято. У неї наявні заяви усіх кредиторів про відсутність до неї претензій. Відтак вважає, що вказані обтяження слід скасувати.

Перевіривши матеріали позовної заяви суддя констатує наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК Українисуддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Так, відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Якщо позивач є боржником у виконавчому провадженні, то він не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме, оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Схожі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі № 904/51/19 (провадження № 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі № 127/11276/20 (провадження № 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі № 369/3757/20 (провадження № 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі № 201/6486/20 (провадження № 61-19066св20).

В даному випадку ОСОБА_1 пред`явила позов у якому просить скасувати 11 обтяжень нерухомого майна, які накладалися відділом державної виконавчої служби або постановами про відкриття виконавчого провадження, або постановами про арешт майна боржника. Тобто усі вказані обтяження накладалися саме як арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Таким чином, оскільки ОСОБА_1 є боржником у виконавчих провадженнях, незважаючи на те перебувають такі виконавчі провадження на виконанні чи ні, то вона не може пред`являти позов про зняття арешту з майна (скасування обтяження нерухомого майна), оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а тому такий позов не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з чим у відкритті провадження у справі слід відмовити на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Хустського відділу Державної виконавчої служби у Хустському районі Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування обтяження нерухомого майна на підставі п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що дане питання підлягає вирішенню шляхом оскарження рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 березня 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.