РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

03 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Свої вимоги мотивує тим, що вона є пенсіонеркою та матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Сума її пенсії складає 2544 гривні 52 копійки, що недостатньо для забезпечення побутових проблем.

Її донька є непрацездатною, оскільки хворіє на психічне захворювання. Вона витрачає на лікування доньки власні кошти.

Відповідач проживає та працює в Сполучених Штатах Америки з 2013 року. Останній зв`язок з нею та її донькою не підтримує. Матеріальну допомогу їй майже не надає, лише відправляє 200-350 доларів США на рік.

Вона не взмозі самостійно сплачувати всі платежі, оскільки у неї невелика пенсія та проблеми зі здоров`ям.

Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

У листопаді 2023 року позивач подала до суду уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 10000 гривень щомісячно, але не більше 25 % від усіх доходів ОСОБА_2 .

З відзиву на позовну заяву представника відповідача вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що позивач разом з донькою та відповідачем є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_1 з донькою проживають. ОСОБА_2 всі витрати на утримання цієї квартири сплачує. Разом з тим, у відповідача відсутні докази його права власності на цю квартиру, а тимчасова окупація АР Крим унеможливлює відновлення відповідних документів та доступ до реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач, проживаючи у м. Феодосія, здає в оренду належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 . Таким чином, окрім пенсії у позивача наявні й інші доходи. Крім того, позивач оформила посвідку на тимчасове проживання за законодавством російської федерації та з серпня 2022 року отримує пенсію як житель АР Крим за законодавством російської федерації. ОСОБА_2 підтримує матір матеріально по можливості, а в деяких випадках і всупереч його інтересам та сім`ї. Грошові перекази на рахунок позивача становили значно більші суми ніж 200-350 доларів США на рік. Наявними у відповідача документами підтверджуються наступні перекази на користь позивача: 19 грудня 2021 року - 300 доларів США, 30 травня 2022 року - 300 доларів США, 06 лютого 2022 року - 1000 доларів США, 21 липня 2023 року - 600 доларів США. За попередні періоди перекази здійснювались у готівковій формі, а тому квитанції не збереглися.

ОСОБА_2 з 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Вони виховують двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його дружина не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною дошкільного віку. Таким чином, на утриманні у відповідача знаходиться дружина та двоє неповнолітніх дітей. Крім того, у 2012 році у ОСОБА_2 діагностовано прогресуюче захворювання «розсіяний склероз», що є складною хронічною хворобою, яка вражає зорові нерви, головний та спинний мозок, призводить до серйозних порушень та інвалідності. Зазначена хвороба потребує значних фінансових витрат.

З додаткових пояснень представника відповідача вбачається, що позивачем не надано доказів на підтвердження непрацездатності її доньки. Таким чином, покладення обов`язку утримання позивача лише на відповідача не відповідає вимогам закону. Позивачем надані суду документи на підтвердження стану свого здоров`я, зокрема, обстеження в Українському науково-медичному центрі проблем остеопорозу від 07 квітня 2018 року, замовлення на отримання результатів лабораторних досліджень у ТОВ МЛ «ДІЛА», акт про надані медичні послуг у ТОВ «Клініка Оксфорд Медікал», квитанції про купівлю ліків та оплату медичних послуг. Разом з тим, позивач не пояснює чому вона не звертається за побідними послугами до безкоштовного сімейного лікаря, не отримує від нього направлення та не займається діагностикою свого здоров`я у медичних закладах комунальної/державної власності, де ціна подібних послуг є в рази меншою. Таким чином, надані позивачем документи не свідчать про наявність у неї хронічних хвороб, які потребують значних витрат на лікування, проте свідчать про наявність у позивача більшого доходу, ніж про це заявлено у позові.

Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 01 грудня 1977 року.

Крім того, позивач є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 є пенсіонеркою та сума її пенсії складає 2544 гривні 52 копійки, що недостатньо для забезпечення побутових проблем. Її донька є непрацездатною, оскільки хворіє на психічне захворювання. Вона витрачає на лікування доньки власні кошти.

Відповідач проживає та працює в Сполучених Штатах Америки з 2013 року. Останній зв`язок з нею та її донькою не підтримує. Матеріальну допомогу їй майже не надає, лише відправляє 200-350 доларів США на рік.

Доказів на підтвердження непрацездатності доньки ОСОБА_3 позивач суду не надала. Медичні документи, надані позивачем, стосуються саме ОСОБА_1 , а не її доньки.

З відзиву на позовну заяву вбачається, що позивач разом з донькою та відповідачем є співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 , в якій ОСОБА_1 з донькою проживають. ОСОБА_2 всі витрати на утримання цієї квартири сплачує. Разом з тим, у відповідача відсутні докази його права власності на цю квартиру, а тимчасова окупація АР Крим унеможливлює відновлення відповідних документів та доступ до реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач, проживаючи у м. Феодосія, здає в оренду належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_2 . Таким чином, окрім пенсії у позивача наявні й інші доходи.

На підтвердження наявності вказаної квартири у м. Феодосія стороною відповідача надані відомості з реєстру нерухомості російської федерації в АР Крим. Разом з тим, вказаний документ не містить інформації щодо того, кому на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Копія рішення Феодосійського міського суду від 06 жовтня 2015 року про стягнення заборгованості по оплаті за послуги теплової енергії, надана стороною відповідача, також не містить інформації стосовно квартири АДРЕСА_1 та її власників.

У відзиві сторона відповідача посилається на те, що позивач оформила посвідку на тимчасове проживання за законодавством російської федерації та з серпня 2022 року отримує пенсію як житель АР Крим за законодавством російської федерації.

Разом з тим, доказів на підтвердження зазначених обставин стороною відповідача суду не надано.

З позову вбачається, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Позовна заява підписана особисто позивачем та направлена до суду поштою із вказаної адреси.

Крім того, подані позивачем медичні документи та копії квитанцій підтверджують факт отримання останньою медичних послуг та їх оплату у м. Києві.

Сторона відповідача у відзиві зазначає про те, що ОСОБА_2 підтримує матір матеріально по можливості, а в деяких випадках і всупереч його інтересам та сім`ї. Грошові перекази на рахунок позивача становили значно більші суми ніж 200-350 доларів США на рік. Наявними у відповідача документами підтверджуються наступні перекази на користь позивача: 19 грудня 2021 року - 300 доларів США, 30 травня 2022 року - 300 доларів США, 06 лютого 2022 року - 1000 доларів США, 21 липня 2023 року - 600 доларів США.

Разом з тим, відповідач зазначає, що за попередні періоди перекази здійснювались у готівковій формі, а тому квитанції не збереглися.

ОСОБА_2 з 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 . Вони виховують двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його дружина не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною дошкільного віку. Таким чином, на утриманні у відповідача знаходиться дружина та двоє неповнолітніх дітей.

Крім того, у 2012 році у ОСОБА_2 діагностовано прогресуюче захворювання «розсіяний склероз», що є складною хронічною хворобою, яка вражає зорові нерви, головний та спинний мозок, призводить до серйозних порушень та інвалідності. Зазначена хвороба потребує значних фінансових витрат.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Позивач отримує пенсію за віком, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 .

Відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатними особами, зокрема, є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами.

Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Встановлено, що позивач є пенсіонером за віком, непрацездатна, основним джерелом її доходу є пенсія, тобто вона має право на утримання від відповідача, як сина.

З матеріалів справи вбачається відсутність підстав, передбачених ст. 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання непрацездатної матері.

Вбачається, що при визначенні розміру аліментів слід враховувати, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси всіх осіб та має брати до уваги інтереси не тільки позивача, але й відповідача.

Позивач з урахуванням уточненої позовної заяви просить стягувати з відвідача аліменти на своє утримання у розмірі 10000 гривень щомісяця.

Разом з тим, позивач не надавала суду доказів (розрахунок витрат) на підтвердження необхідності стягнення аліментів саме в розмірі 10000 гривень щомісяця.

Визначаючи розмір аліментів, суд враховує розмір доходу позивача, стан її здоров`я, а також матеріальний стан відповідача, наявність у нього на утриманні дружини та неповнолітніх дітей. Таким чином, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання позивача в розмірі 4000 гривень щомісячно, починаючи з 03 жовтня 2023 року та довічно.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням часткового задоволення позову, стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Керуючись статтями 172, 202, 204, 205 СК України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», статтями 3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 200, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_4 ) про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на її утримання аліменти в розмірі 4000 гривень щомісяця, починаючи з 03 жовтня 2023 року та довічно.

Рішення в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 (АДРЕСА_4) на користь держави судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: