КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/1383/2024 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Писаної Т.О., Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року у справі за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2021 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»(далі - ПрАТ «СК «АРКС») звернулось до суду з вказаним вище позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь 20 042,15 грнматеріальноїшкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) та понесені витрати по сплаті судового збору.

На обґрунтування позовних вимог зазначило, що 27 листопада 2018 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування», яке 20 червня 2019 року змінило своє найменування на ПрАТ «СК «АРКС», та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 349773а8кп, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб FIAT CINQUECENTO (д.р.н. НОМЕР_1 ).

01 травня 2019 року в м. Києві сталась ДТП за участю транспортного засобу FIAT CINQUECENTO (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_2 , та транспортного засобу SKODA SUPERВ (д.р.н. НОМЕР_2 ), яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок якої забезпечений договором добровільного страхування автомобіль отримав механічні ушкодження.

Винним у скоєнні вказаної ДТП внаслідок порушення пункту 13.1 ПДР України визнановідповідача постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 рокуу справі № 757/25930/19-п.

Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № АХА2471947 від 12 червня 2019 року, страхового акту про пряме врегулювання збитку № АХА2471948 від 12 червня 2019 року та умов договору страхування № 349773а8кп від 27 листопада 2018 року розмір страхового відшкодування склав 120 042,15 грн, яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу згідно заяви страхувальника на рахунок СТО відповідно до платіжних доручень № 569512 та № 569631 від 13 червня 2019 року.

Розрахунок розміру виплаченого страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком виглядав наступним чином: 124 226,06 грн (вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля згідно рахунку № 00151 від 10 травня 2019 року) - 2 287,50 грн (безумовна франшиза згідно договору страхування) - 1 896,41 грн (попередні страхові відшкодування) = 120 042,15 грн.

У зв`язку з тим, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у приватному акціонерному товаристві «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» (далі - ПрАТ «АСК «ІНГО Україна») за договором (полісом) обов`язкового страхування № АМ/4711477, частину вартості відновлювального ремонту в межах ліміту відповідальності у розмірі 100 000,00 грн було відшкодовано страховиком відповідно до процедури прямого врегулювання збитків.

Залишок майнової шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, становить 20 042,15 грн, який в розумінні положень статей 993, 1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України повинен відшкодовувати відповідач, як винуватець ДТП.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 листопада 2022 року справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «СК «АРКС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 000,00 грн.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач через представника за довіреністю - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального й порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити з одночасним стягненням з відповідача витрат по сплаті судового збору.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що позивач не довів розмір вартості відновлювального ремонту автомобіля. Сума страхового відшкодування, яка сплачена позивачем страхувальнику, була розрахована на підставі умов договору добровільного страхування № 34977а8кп від 27 листопада 2018 року. Виплата страхового відшкодування здійснена позивачем в межах страхової суми та фактичних витрат, які були понесені на відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу відповідно до пункту 25.11 договору страхування та згідно статті 9 Закону України «Про страхування».

Таким чином, страхове відшкодування було розраховано та виплачено відповідно до рахунку, виставленого СТО, що надало послуги з відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, що є достатніми доказами фактично здійснених позивачем витрат по виплаті страхового відшкодування, які виникли внаслідок ДТП. Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення транспортного засобу. Реальним же підтвердженням суми страхового відшкодування страхувальнику є саме платіжне доручення.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача - адвокат Шульженко Д.Ю. просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення,а оскаржуване судове рішення - без змін, посилаючись на те, що доводи позивача є необґрунтованими, оскільки він не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження реальної оціночної вартості відновлювального ремонту забезпеченого договором транспортного засобу, а саме звіту (акту) про оцінку майна.

Згідно із частиною першою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною першою статті 7 ЦПК України встановлено, що розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, а також відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 листопада 2018 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» за № 349773а8кп, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб FIAT CINQUECENTO (д.р.н. НОМЕР_1 ) /а.с. 23-25/.

20 червня 2019 року ПрАТ «СК «АХА Страхування» здійснено державну реєстрацію зміни свого найменування на ПрАТ «СК «АРКС», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом із статуту /а.с. 40-44/.

Постановою Печерського районного суду м. Києва від 23 вересня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та провадження в справі відносно нього за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення /а.с. 13/.

Зі змісту вказаної постанови суду вбачається, що 01 травня 2019 року о 14:05 год., керуючи автомобілем «Шкода», д.н.з. НОМЕР_2 , на з`їзді з мосту Патона на Набережне шосе в бік Подолу в м. Києві ОСОБА_1 не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з автомобілем «Фіат», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП механічних пошкоджень завдано обом транспортним засобам.

Страхувальник звернувся до позивача із заявою про подію та на виплату за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу, у зв`язку з чим було проведено огляд транспортного засобу, про що складено відповідний акт від 08 травня 2019 року /а.с. 17-19/.

Відповідно до рахунку ФОП ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 10 травня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу FIAT CINQUECENTO (д.р.н. НОМЕР_1 ) складає 124 226,06 грн /а.с. 16/.

На момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу SKODA SUPERВ (д.р.н. НОМЕР_2 ) була застрахована в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» згідно полісу № АМ/4711477, в якому встановлений ліміт відповідальності страховика у розмірі 100 000,00 грн, а франшиза - 0,00 грн /а.с. 29 зв./.

Частину шкоди у розмірі 100 000,00 грн позивачу було відшкодовано ПрАТ «АСК «ІНГО Україна», а ПрАТ «СК «АРКС» доплатив ОСОБА_2 20 042,15 грн на підставі рахунку СТО № 00151 від 10 травня2019 року, що підтверджується платіжним дорученням № 569512 від 13 червня 2019 року /а.с. 9/.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів розміру вартості відновлювального ремонту у визначеній сумі, яку підтверджує рахунком, який за своїм призначенням не відповідає ознакам первинного документа, оскільки ним не фіксується жодна господарська операція, а по суті він є пропозицією оплати за роботи.

До того ж, рахунок ФОП ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 10 травня 2019 року виписаний ОСОБА_5 , тоді як до позову не доданого жодних доказів в обґрунтування повноважень цієї особи діяти від імені ФОП. Також суд зазначив, що СТО та ФОП ОСОБА_4 не є суб`єктами оціночної діяльності в розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Проте колегія суддів не може в повній мірі погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Згідно з вимогами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За правилом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Стаття 1191 ЦК України та стаття 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні

в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

У преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що цей Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Натомість відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц та від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 147/66/17.

У справі, яка переглядається в апеляційному порядку, позивач (який є страховиком потерпілої особи) виконав свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування завданих збитків у повному обсязі.

У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування, до цієї особи (як до страховика потерпілої особи) перейшло право вимоги до заподіювача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування, тобто відбулася заміна кредитора у деліктних відносинах, що виникли у зв`язку із завдання шкоди відповідачем, в порядку суброгації.

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 754/5129/15-ц (провадження № 61-38365св18) зроблено правовий висновок про те, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (частина друга статті 1192 ЦК України), тоді як розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню зі страховика, відповідно до статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - виходячи з витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

Відповідно до пункту 25.10 договору добровільного страхування № 349773а8кп від 27 листопада 2018 року, укладеного між позивачем та ОСОБА_2 , при пошкодженні транспортного засобу внаслідок страхового випадку розмір збитків визначається шляхом складання кошторису вартості відновлення транспортного засобу (кошторису збитків), в який включається вартість запасних частин, деталей, обладнання та матеріалів, що підлягають заміні, без урахування експлуатаційного зносу, а також вартість ремонтних робіт. Кошторис збитків складається страховиком, виходячи з відновлення пошкодженого транспортного засобу на базі СТО на підставі рахунків із СТО.

Відповідно до розрахунку страхового відшкодування /а.с. 15 зв./, страхового акту № АХА2471947 від 12 червня 2019 року /а.с. 14/, страхового акту про пряме врегулювання збитку № АХА2471948 від 12 червня 2019 року /а.с. 15/ та умов договору страхування № 349773а8кп від 27 листопада 2018 року розмір страхового відшкодування зазначеним страховим випадком склав 120 042,15 грн.

Ці кошти були сплачені позивачем згідно платіжних доручень № 569512 та № 569631 від 13 червня 2019 року на рахунок СТО - ФОП ОСОБА_4 за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу FIAT CINQUECENTO (д.р.н. НОМЕР_1 ) /а.с. 9/.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позивачем доведено, що він на виконання пункту 25.10 договорудобровільного страхування наземного транспорту № 349773а8кп від 27 листопада 2018 року та на підставі статті 25 Закону України «Про страхування» виплатив страхувальнику страхове відшкодування, отже у нього виникло право у розмірі виплаченого страхового відшкодування пред`явити вимоги до винної особи в ДТП.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, помилково послався на пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якого у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, оскільки ця норма не регулює виниклі правовідносини.

Також суд першої інстанції при вирішенні цього спору необґрунтовано взяв до уваги висновки Верховного Суду, наведені у постановах від 13 листопада 2019 року у справі № 520/8867/15-ц та від 29 квітня 2020 року у справі № 915/641/19, які не є релевантними, виходячи зі змісту вказаних постанов та установлених обставин спірних правовідносин, які стосуються відшкодування шкоди в порядку суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Разом з тим, у справі № 520/8867/15-ц касаційним судом вирішувався спір між потерпілою особою та винуватцем ДТП і його страховиком про відшкодування матеріальних збитків, а у справі № 915/641/19 - про стягнення заборгованості за договором поставки товару.

За змістом ЦПК України, в тому числі частини четвертої статті 263 ЦПК України, Верховний Суд висловлює правові висновки у певних справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи. Такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ та фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами в певних суспільних правовідносинах.

З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду у кожній конкретній справі.

Подібність правовідносин означає, зокрема, тотожність об`єкта та предмета правового регулювання, а також умов застосування правових норм. Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності в різних рішеннях суду касаційної інстанції визначається обставинами кожної конкретної справи.

При цьому під судовими рішеннями у справах зі спорів, що виникли з подібних правовідносин, необхідно розуміти, зокрема, такі, де аналогічними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин. З`ясування подібності правовідносин у рішеннях суду (судів) касаційної інстанції визначається з урахуванням обставин кожної конкретної справи.

Враховуючи наведене, правові висновки Верховного Суду не носять універсального характеру для всіх без виключення справ, а за умови відмінності фактично установлених обставин у справі, яка переглядається апеляційним судом зі справами, в яких були ухвалені рішення касаційними судами у складі Верховного Суду, та норм матеріального права, якими вони регулюються, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції не було підстав для їх врахування під час вирішення даного спору.

Посилання відповідача на те, що позивачем не надано належних і допустимих доказів в якості підтвердження розміру заподіяної шкоди, а саме звіту (акту) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, колегія суддів відхиляє, оскільки договором страхування № 349773а8кп від 27 листопада 2018 року, укладеним між ПрАТ «СК «АХА Страхування», яке 20 червня 2019 року змінило своє найменування на ПрАТ «СК «АРКС» та страхувальником, не передбачено зобов`язання страховика за договором добровільного страхування визначати розмір страхового відшкодування з урахуванням звіту суб`єкта оціночної діяльності.

Таким чином, з огляду на те, що ПрАТ «СК «АРКС» виконало свої зобов`язання за договором добровільного страхування відповідно до умов, визначених у ньому, здійснивши відшкодування потерпілій особі завданих збитків у повному обсязі, колегія суддів приходить до висновку, що сплачена позивачем на користь потерпілої особи сума матеріальної шкоди, завданої в результаті ДТП, у розмірі 20 042,15 грн підлягає стягненню з відповідача в порядку суброгації.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального і процесуального права, а відтак відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення пред`явленого позову ПрАТ «СК «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

За змістом підпунктів «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України у постанові суду апеляційної інстанції має бути зазначено про новийрозподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення; та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

У частинах першій, тринадцятій статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відтак, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом, зокрема, у суді апеляційної інстанції, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

На підставі викладеного з відповідача стягуються документально підтвердженні судові витрати, понесені позивачем у межах даної справи, а саме: 2 270,00 грн судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції /а.с. 47/ та 3 405,00 грн - в апеляційному суді /а.с. 130/, а всього стягується 5 675,00 грн сплаченого судового збору.

Зважаючи на положення частини третьої статті 389 ЦПК України, судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись статтями 367 - 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 20 042,15 грн (двадцять тисяч сорок дві гривні 15 копійок) матеріальноїшкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та 5 675,00 грн (п`ять тисяч шістсот сімдесят п`ять гривень) понесених витрат по сплаті судового збору.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Судді: С.А. Голуб

Т.О. Писана

Д.О. Таргоній