ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2024 року м.Суми

Справа №583/4492/23

Номер провадження 22-ц/816/68/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

сторони :

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - фізична особа - підприємець ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі, в складі судді Соколової Н. О., постановлену у м. Охтирка,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вважає помилковим висновок суду про те, що цей спір підлягає розгляду у порядку господарського судочинства, оскільки 13 серпня 2020 року договір про спільну діяльність було укладено між фізичною особою ОСОБА_1 , фізичною особою ОСОБА_3 спільно з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , тобто стороною правочину є фізична особа, що в свою чергу виключає господарську юрисдикцію спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Касатської Ю.А., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що спір між сторонами виник у процесі реалізації позивачем та відповідачем договору про спільну діяльність, господарський/підприємницький характер відносин сторін у спорі у межах спірного договору виключає можливість розгляду господарського спору в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з таким висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Підстави для відмови у відкритті провадження в справі визначені ст. 186 ЦПК України.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України визначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України. Так, за змістом п. 1 ч. 1ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на факт укладення з відповідачем договору про спільну діяльність з метою отримання прибутку, шляхом об`єднання майна і зусиль спільно діяти в сфері розведення, вирощування та реалізації водної флори, проведення спортивного рибальства, свійських птахів та домашніх тварин для досягнення наступних спільних господарських цілей: покращення стану флори та фауни та благоустрою прилеглої території із запровадженням новітніх технологій.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, ФОП ОСОБА_2 як сторона Договору про спільну діяльність від 13.08.2020 року взяв особисто на себе зобов`язання по сплаті позивачу коштів у сумі 22500 доларів США, про що особисто склав розписку від 13.08.2020 року, згідно з якою ОСОБА_2 зобов`язався згідно Договору про спільну діяльність з ОСОБА_1 від 13 серпня 2020 року сплатити ОСОБА_1 до 30 вересня 2020 року 7 500 доларів США, до 30 листопада 2020 року - 15 000 доларів США.

Оскільки відповідач взятих на себе зобов`язань по сплаті коштів у строки, вказані в розписці від 13.08.2020 року, не виконав, кошти не сплатив, а тому він вимушений звернутись з даним позовом до суду.

Відповідно до ст.ст. 1130-1131 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників. Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникло господарське зобов`язання, а також зазначив, що до юрисдикції господарських судів відносяться справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, у тому числі, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

Як зазначалось вище, 13 серпня 2020 року договір про спільну діяльність було укладено між фізичною особою ОСОБА_1 , фізичною особою ОСОБА_3 спільно з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 , тобто стороною правочину є фізична особа, що в свою чергу виключає господарську юрисдикцію спору.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Враховуючи те, що спірні правовідносини виникли між фізичною особою і фізичною особою-підприємцем з приводу виконання зобов`язання зі сплати коштів, апеляційний суд дійшов висновку, що спір не є господарським і має вирішуватися за правилами ЦПК України.

Отже, позивач, звертаючись до суду, обґрунтовано визначив належність спору до цивільної юрисдикції відповідно до суб`єктного складу правовідносин, предмета спору та змісту правовідносин сторін.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про підсудність спору у справі господарському суду та безпідставно відмовив у відкритті провадження у справі в порядку цивільного судочинства.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що оскаржувана ухвала відповідно до положень п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Керуючись ст. ст. 367-369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 4 ч.1 ст. 379, ст. ст. 381- 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати ухвалу Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 14 вересня 2023 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про стягнення коштів, а справу направити для продовження розгляду до Охтирського міськрайонного суду Сумської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: О. І. Собина

В. Ю. Рунов