ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року

м. Харків

справа № 641/6521/23

провадження № 22-ц/818/248/24

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Пилипчук Н.П.

за участю секретаря судового засідання Тітченко О.В.

сторони справи:

заявник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року постановлену у складі судді Чайка І.В.,-

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання відповідного позову, шляхом заборони відділу дізнання ВП №2 ХРУП №1 ГУП в Харківській області та Слобідській окружній прокуратурі вчиняти будь-які дії з матеріалами кримінального провадження №0000584 від 19.12.2012, зокрема знищення , передача до архіву чи будь-кому , вилучення документів тощо .

В обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те , що ним готується та буде подана позовна заява про відшкодування матеріальної та моральної шкоди із-за незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності у справі № 22060055 за ч.2 ст. 175 , ч. 2 ст. 364 та ч. 3 ст. 212 КК України з утриманням його під підписку про невиїзд з м. Харкова в період з лютого 2007 року до грудня 2012 року.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16.10.2023 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання відповідного позову до суду відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заявником до суду не надано доказів , що засоби доказування можуть бути втрачені або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Не погодившись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву.

Апеляційна скарга обгрунтована тим, що заявник в заяві зазначав, що з матеріалів справи №22060055 так і в період кримінального провадження неодноразово зникали документи, речові докази та з`являлись інші.

Скаржник зазначив, що Харківською обласною прокуратурою з цих підстав (зникнення документів з матеріалів кримінального провадження №0000584 від 19.12.2012) було розпочато кримінальне провадження №0000066 від 06.08.2013 Кримінальне провадження №0000066 від 06.08.2013 було закрито в зв?язку з тим, що зниклі документи не є речовими доказами кримінальних правопорушень за ознаками ст. 175 КК України. Твердження судді про те, що матеріали кримінального провадження №0000584 від 19.12.2012 знаходяться в Слобідській окружній прокуратурі і з ними там нічого не може статися безпідставне, необгрунтоване та суперечить обставинам справи - саме в Слобідській окружній прокуратурі ( прокуратурі Комінтернівського району м. Харкова, Харківській місцевій прокуратурі №5) неодноразово зникали документи, речові докази з матеріалів Апелянт зауважив, що попередні позовні заяви ОСОБА_1 стосувалися тільки моральної шкоди. В заяві від 11.10.2023 про забезпечення позову до подання відповідного позову до суду вказано про позов щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім цього, в зв?язку з тим, що на момент винесення рішень Комінтернівського районного суду від 10.10.2017, Апеляційного суду Харківської області від 19.12.2017 та Верховного суду від 19.12.2019 постанови про закриття кримінального провадження N№0000584 від 19.12.2012 були скасовані моральна шкода ОСОБА_1 була задоволена частково в частині довготривалості досудового розслідування кримінального провадження.

Відзиву на апеляційні скарги до суду не надходило.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до п.п. 3,4 ч.1, ч.2 ст. 376 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Зміна рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи в жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення доказів до подання відповідного позову, шляхом заборони відділу дізнання ВП №2 ХРУП №1 ГУП в Харківській області та Слобідській окружній прокуратурі вчиняти будь-які дії з матеріалами кримінального провадження №0000584 від 19.12.2012, зокрема знищення , передача до архіву чи будь-кому , вилучення документів тощо .

Ухвалою Комінтернівського районного суду м.Харкова від 16.10.2023 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання відповідного позову до суду відмовлено

Статтею 81 ЦПК передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ч.1 ст.116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч.2 ст.116 ЦПК України).

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви (ч.3 ст.116 ЦПК України).

Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу (ч.4 ст.116 ЦПК України).

За результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви (ч.5 ст.118 ЦПК України).

Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Тобто ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №9901/845/18, від 11 березня 2020 року у справі №9901/608/19.

В даному випадку підстав для забезпечення доказів немає. У даній справі відсутні обставини, які б свідчили про те, що документи які просив забезпечити заявник буде втрачено або збирання чи подання цієї інформації згодом стане неможливим чи утрудненим.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що слід відрізняти такі процесуальні дії як 1) забезпечення та 2) витребування доказів (ч.4 ст.84 ЦПК України).

Для вирішення питання про забезпечення доказів, зокрема, і до подання позовної заяви, слід враховувати положення ст.116 ЦПК України, а саме те, що така процесуальна дія може бути вчинена судом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. В інших випадках витребування доказів можливе у разі неможливості учасника самостійно надати докази, однак на іншій процесуальній стадії, а саме після відкриття провадження у справі.

Крім того, процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Звернення до суду із відповідною заявою це не лише спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати має ґрунтуватися на об`єктивних фактах. Тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

У даному випадку забезпечення доказів необхідне для того, щоб захистити порушене право заявника, а не для того, щоб встигнути отримати відповідні докази до настання моменту неможливості їх збирання.

Колегія суддів зазначає, що суд помилково застосував до даних правовідносин ст.149 ЦПК України, а саме забезпечення позову, адже як вбачається з матеріалів справи заявник звертався до суду з заявою про забезпечення доказів, а тому необхідно було застосовувати ст.116 ЦПК України.

Враховуючи викладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволеною частково, у задоволені заяви належить відмовити з підстав зазначених у дійсній постанові.

Оскільки рішення суду змінено лише в частині мотивів відмови у задоволені заяви понесені апелянтом судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись ст. ст.367,374,376,382 ЦПК України, суд, -

Керуючись ст.ст.367,374,375,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 жовтня 2023 року - змінити. Викласти мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 березня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В.Маміна

Н.П.Пилипчук