ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 603/353/23Головуючий у 1-й інстанції Гудкова Ю.В.
Провадження № 22-ц/817/316/24 Доповідач - Хома М.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2024 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючої - Хома М.В.

суддів - Костів О. З., Храпак Н. М.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2023 року, ухвалене суддею Гудковою Ю.В. у цивільній справі №603/353/23 за позовом акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 8 квітня 2011 року у розмірі 54290,22 грн., з яких 6 235, 70 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 47 705, 08 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 349, 44 грн. - пеня.

Позов обґрунтовано тим, що відповідно до умов вказаного кредитного договору відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, однак умови кредитного договору належним чином не виконувала, станом на 30 квітня 2023 року виникла заборгованість у зазначеному розмірі.

Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2023 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ ПриватБанк просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити. Вказує, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки у заяві від 8 квітня 2011 року ОСОБА_1 особистим підписом погодилась з тим, що анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складають між нею та АТ КБ ПриватБанк договір про надання банківських послуг. Відсутність підпису боржника на відповідних тарифах, умовах та правилах не свідчать про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах. У виписці по руху коштів прослідковується, що ОСОБА_1 знімала кошти через банкомат, розраховувалась кредитною картою за покупки, поповнювала карту через термінали самообслуговування, частково погашала наявну заборгованість, чим визнала укладення кредитного договору та погодилась на його умови.

У відзиві представник ОСОБА_1 - адвокат Андрусенко І.Я. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Вказує, що у анкеті-заяві від 8 квітня 2011 року ОСОБА_1 просила видати їй Пенсійну картку, а тому доводи апеляційної скарги про те, що відповідачка виявила бажання відкрити кредитний рахунок не відповідають фактичним обставинам справи. Матеріали справи не містять анкети заяви від 26 вересня 2011 року та Тарифів банку від 26 вересня 2011 року, які б підписувала відповідачка. Крім цього, АТ КБ ПриватБанк пропущено строк позовної давності.

Ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Обставини справи.

8 квітня 2011 року ОСОБА_1 , 1951 року народження, місце проживання якої с.Лядське Монастириського району Тернопільської області, звернулася до ПАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, згідно якої просила надати їй пенсійну картку.

Зі змісту цієї анкети-заяви вбачається, що підписуючи анкету-заяву, ОСОБА_1 погодилася з тим, що ця заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, вона ознайомилася і погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді.

Із довідки АТ КБ Приватбанк (а.с.19) вбачається, що ОСОБА_1 надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 , дата відкриття 26.09.2011, з терміном дії до 07/15, тип картки Карта Універсальна.

Докази отримання ОСОБА_1 зазначеної кредитної картки відсутні.

ОСОБА_1 заперечує як укладення кредитного договору, так і отримання нею кредитної картки та здійснення нею будь-яких операцій з цією кредитною карткою.

Як вбачається із змісту довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 26.09.2011 року (договір № б/н), старт карткового рахунку № НОМЕР_1 26.09.2011 року, в цей же день встановлено кредитний ліміт у розмірі 8000 грн та зменшено його до 300 грн, 30.05.2012 року кредитний ліміт збільшено до 7490 грн, 05.09.2012 року зменшено до 6240 грн, а 30.10.2019 року кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 08.04.2011 року, станом на 30.04.2023 року заборгованість ОСОБА_1 визначено у розмірі 56 940,22 грн, з яких 6235,70 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 47 705,08 грн загальний залишок заборгованості за відсотками, 2999,44 грн заборгованість по пені, 0,00 грн заборгованість по комісії.

Заборгованість до стягнення вказаним розрахунком визначена у розмірі 54 290,22 грн, з яких 6235,70 грн загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту), 47 705,08 грн загальний залишок заборгованості за відсотками, 349,44 грн заборгованість по пені.

З виписки за договором б/н за період 26.09.2011 17.05.2023 року, наданої позивачем разом із позовною заявою, вбачається, що по карті № НОМЕР_1 були здійснені такі операції:

у період з 26.09.2011 року по 16.08.2012 року :

- покупка, телекомунікаційне обладнання: DN00, UA (10 грн. 26.09.2011);

переказ коштів: PRIVATBANK, HEAD OFFICE, DNEPROPETR-SK UA (по 10 грн. щомісяця у період з 26.09.2011 по 27.12.2011 року, 550 грн. 26.01.2012, 10 грн. 27.01.2012, 600 грн. 27.02.2012, 10 грн. 28.02.2012, 1000 грн. 13.03.2012, 10 грн. 27.03.2012, 600 грн. 18.05.2012, 980 грн. 08.06.2012);

виплати банків автоматизовані готівкові кошти : DN00, VITOVSKOGO STR., 7 IVANO-FRANK., UA (суми операцій 4 160 грн. (26.09.2011), 3 796 грн ( 26.09.2011), 525 грн. (31.10.2011), DN00, BACHINSKOGO STR., 4 IVANO-FRANK., UA (сума операції 210 грн. (05.12.2011), DN00, BANDERY STR., 79 IVANO-FRANK., UA (суми операцій 315 грн. (11.01.2012), 55 грн (18.01.2012), 210 грн. (28.01.2012); 315 грн. (01.02.2012), DN00, GRYUNVALDSKAYA STR., 23 IVANO-FRANK., UA (суми операцій 525 грн. (03.04.2012), DN00, DNISTROVSKAYA STR., 14 IVANO-FRANK., UA (сума операції 420 грн. (13.04.2012)

ручна видача готівки : DN00, (суми операцій: 570 грн 25.10.2011, 300 грн 25.11.2011, 300 грн. 25.11.2011, 500 грн. - 27.07.2012, 520 грн. - 18.08.2012)

ручна видача готівки : PRIVATBANK, HEAD OFFICE, DNEPROPETR-SK UA (суми операцій 500 грн. 08.01.2012, 80 грн. 27.07.2012);

HEAD OFFICE (багаторазово, різні суми, з 26.09.2011 по 27.03.2012 по 10 грн. щомісячно, а також 26.01.2012 - 550 грн, 27.02.2012 600 грн., 13.03.2012 1000 грн., 18.05.2012 600 грн.)

у період з 31.08.2012 по 30.10.2021 року :

HEAD OFFICE;

штраф за прострочення за кредитом;

списання відсотків за користування кредитним лімітом;

списання відсотків за прострочений кредит.

У період з 26.09.2011 року по 30.10.2019 року жодного внесення коштів на дану кредитну карту не було здійснено.

19.11.2021 року була здійснена операція пополнение карти, перевод средств на суму 1 150 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позивач посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору.

Матеріали справи не містять підтверджень, що підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка, ознайомлювалася і погодилася з ними.

Роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

У даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

За таких обставин та без наданих підтверджень про намір ОСОБА_1 укласти саме кредитний договір, отримання кредитної карти, конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Такі висновки узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17 від 03 липня 2019 року (провадження № 14-131цс19), постановами Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), від 03 серпня 2022 року у справі № 156/268/21 (провадження № 61-17186св21) та ін.

Враховуючи наведене, а також ту обставину, що підписана ОСОБА_1 8 квітня 2011 року анкета-заява стосувалася її наміру оформити пенсійну картку та не містить жодної інформації про бажання відповідачки відкрити кредитний рахунок, отримати кредитну картку, чи про бажаний кредитний ліміт, відсутність доказів отримання кредитної карти, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що із наданої позивачем анкети-заяви від 8 квітня 2011 року неможливо підтвердити, що між сторонами у письмовій формі було укладено кредитний договір, як і неможливо підтвердити факт погодження істотних умов такого договору.

Доводи апеляційної скарги щодо користування ОСОБА_1 кредитною картою відносно та наявності підстав для стягнення тіла кредиту колегія суддів оцінює критично, враховуючи наступне.

Матеріали справи не містять доказів отримання ОСОБА_1 кредитної карти № НОМЕР_1 і вона заперечує таке отримання.

З врахуванням тієї обставини, що ОСОБА_1 не зверталася до АТ КБ ПриватБанк із заявою про видачу їй кредитної картки, тому доводи позивача про видачу відповідачці та отримання останньою кредитної карти №462058 та її використання, не доведено належними та допустимими доказами.

Сама по собі виписка по карті № НОМЕР_1 , без доказів отримання ОСОБА_1 такої карти, не свідчить про використання цієї карти відповідачкою.

З аналізу змісту операцій за випискою за договором б/н (а.с. 14-17) не вбачається, що кредитні кошти по карті № НОМЕР_1 використовувала саме ОСОБА_1 .

Усі операції, що були здійснені після 31.08.2012 року, виконувалися самостійно банком і стосувалися виключно списання відсотків і штрафів, а також операція HEAD OFFICE.

Аналіз змісту здійснених по карті № НОМЕР_1 операцій у період 26.09.2011- 16.08.2012 року також не свідчить про те, що їх виконувала саме ОСОБА_1 .

Операція поповнення карти, переказ коштів на суму 1 150 грн., що мала місце 19.11.2021 року, не містить інформації про те, звідки ці кошти надійшли на карту № НОМЕР_1 і що це поповнення здійснювала саме ОСОБА_1 чи інша особа за її дорученням, а тому зазначена операція не підтверджує використання ОСОБА_1 кредитних коштів чи часткове їх повернення.

Зазначені обставини в своїй сукупності свідчать про відсутність боргу ОСОБА_1 перед АТ КБ ПриватБанк як за тілом кредиту, так і за відсотками.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 367, 375, 382-384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення.

Рішення Монастирського районного суду Тернопільської області від 21 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Повний текст постанови складено 29 березня 2024 року.

Головуюча Хома М.В.

Судді Костів О.З.

Храпак Н.М.