Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/1484/16
провадження № 6/632/45/24
У Х В А Л А

Іменем України

04 січня 2024 р. м. Первомайський

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участі секретаря судового засідання Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Первомайському Лозівського району Харківської області подання головного державного виконавця Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Агофоненко О.В. про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи,-

ВСТАНОВИВ:

Головний державний виконавець Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Агофоненко О.В. звернулася до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 , зокрема, до квартири АДРЕСА_1 .

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у вказаного виконавця перебуває виконавче провадження № 54102111 з примусового виконання виконавчого листа № 632/1484/16 від 25.01.2017 року, виданого Первомайським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості за кредитним договором у сумі 9695,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2016 року становить 242241,89 грн.

Відповідно до частини другої статті 439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Головний державний виконавець Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Агофоненко О.В. у судове засідання не з`явилася, просила розгляд подання провести без її участі, на заявлених вимогах наполягає.

Ухвала зостановлюється на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічним засобом з підстав, визначених ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали подання та перевіривши їх доказами, дійшов наступних висновків.

На виконанні у головного державного виконавця Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Агофоненко О.В. перебуває виконавче провадження № 54102111 з примусового виконання виконавчого листа № 632/1484/16 від 25.01.2017 року, виданого Первомайським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» заборгованості за кредитним договором у сумі 9695,26 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2016 року становить 242241,89 грн.

Боржником ОСОБА_1 рішення суду не виконується, у зв`язку з чим розпочато заходи примусового виконання.

Державний виконавець з листопада 2018 року по січень 2024 року неодноразово запитував ДФС України про наявність рахунків у банківських установах, які виявлялися негативними. Запити до ПФУ теж результатів не дали, як і відомостей про наявність транспортних засобів немає.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Крім того, державним виконавцем до матеріалів подання долучено акти від 20.12.2023 року, відповідно до яких боржник за вказаною адресою не проживає та йому в дверях залишено виклик.

Згідно частини першої статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 30 Конституції України закріплює принцип недоторканності житла. Не допускається проникнення в житло або інше володіння особи, проведення в них огляду не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року; означені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Рішення суду про проникнення в житло або в інші володіння боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Суд акцентує особливу увагу, що юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій. В той час, єдиним доказом, наданим виконавцем на доведення факту добровільно недопущення боржником виконавця до вказаного вище майна, є акт виконавця від 20.12.2023 року.

Виходячи зі змісту ст. 439 ЦПК України, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб), можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії. Визначальним при розгляді подання виконавця про примусове проникнення до іншого володіння боржника є лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення перевірки майнового стану боржника. Отже, виконавець, звернувшись до суду з поданням про примусове проникнення до житла боржника, має довести, що в даному випадку єдиним можливим засобом виконання судового рішення є примусове проникнення до іншого володіння боржника для перевірки його майнового стану.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Згідно з положенням ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч. 2, 5, 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу. Черговість стягнення на кошти та інше майно боржника остаточно визначається виконавцем. Виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

За положеннями ч. 2 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії можуть провадитися у присутності понятих. Присутність понятих є обов`язковою у випадку, передбаченому частиною третьою статті 53 цього Закону, а також у разі відсутності боржника або його представника під час вчинення виконавчих дій, пов`язаних з примусовим входженням на земельні ділянки, до нежитлових приміщень і сховищ, де зберігається майно боржника, на яке звернено стягнення, або майно стягувача, яке має бути повернуто йому в натурі, до житла, іншого володіння особи для забезпечення примусового виселення з нього та вселення в нього, під час проведення опису, арешту, вилучення і передачі майна.

Суд зазначає, що право виконавця на звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього виконавчим документом зобов`язань.

Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Згідно статті 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року визначено, що саме виконавець визначає обсяг дій, які слід вчиняти для виконання судового рішення, надання виконавцю доступу до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, є обов`язком боржника.

Підставою для надання дозволу на примусове проникнення до майна боржника є ненадання ним доступу до такого майна.

Така правова позиція висловлена колегією суддів при постановленні ухвали Верховного суду по справі №636/620/18 від 13 грудня 2018 року, в якій вказано, що боржник діє недобросовісно в рамках виконавчого провадження, а саме: будучи обізнаним зі своїми борговими зобов`язаннями, присудженими за рішенням суду, і про наявність примусового виконавчого провадження, що вимагає від нього добросовісної процесуальної поведінки, цікавитися у розумні строки перебігом виконавчого провадження та отримувати кореспонденцію, яка надходить на його адресу, тим самим він тривалий час фактично ухиляється від виконання рішення суду.

Однак, з наданих суду письмових матеріалів подання не підтверджується обізнаність боржника ОСОБА_1 про відкрите виконавче провадження відносно нього, відсутнє жодне підтвердження отримання боржником постанов державного виконавця, повідомлень тощо.

Зважаючи на зміст положень статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, доказами повідомлення боржника про наявність виконавчого провадження можуть бути рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, які в матеріалах подання відсутні.

Таким чином, суд вважає недоведеною обставину обізнаності боржника ОСОБА_1 про наявність відносно нього відкритого виконавчого провадження та наявність у нього у зв`язку із цим відповідних зобов`язань.

Суд, вивчивши матеріали подання, надавши оцінку кожному доказу окремо та всім доказами в сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що державним виконавцем не доведено суду, що боржник перешкоджає доступу виконавця до житла, іншого приміщення, чим перешкоджає виконавчим діям, і, взагалі знає про наявність виконавчого провадження. Зокрема, у матеріалах подання відсутні докази вручення вимоги виконавця як боржнику щодо надання доступу до житла, що перебуває в його власності, тому вважає подання передчасним, в його задоволенні відмовляє з метою недопущення порушення конституційних прав на недоторканість житла та права приватної власності.

Керуючись статтею 439 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання головного державного виконавця Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Агофоненко О.В. про примусове проникнення до житла боржника фізичної особи відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя: С. В. Библів