РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.01.2024 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомира Лєдньов Д.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розівання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач пред`явила позов про розірвання шлюбу. Зазначила, що 18.07.2012 між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану м. Нігде в Республіці Туреччина, актовий запис № 568121.

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач вказує, що відносини в шлюбі не склались у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя. Посилаючись на припинення шлюбних стосунків, оскільки відповідач з початку повномасштабного вторгнення РФ у лютому 2022 року залишив спільне місце проживання та припинення ведення спільного господарства, а також неможливість збереження сім`ї, наполягає на розірванні шлюбу.

Ухвалою суду від 09.11.2023 по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення сторін.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 18.07.2012 відділом реєстрації актів цивільного стану м. Нігде, Турецька Республіка було зареєстровано шлюб між громадянкою України - ОСОБА_1 та громадянином Турецької Республіки - ОСОБА_2 , актовий запис серії №01 №568121, що підтверджується витягом з акту про шлюб від 18.07.2012, реєстраційний номер свідоцтва НОМЕР_1 , легалізований в Україні шляхом апостилювання, переклад тексту якого з турецької на українську мову здійснено перекладачем ОСОБА_4 .

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина: ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області від 24.07.2013.

Судом враховано, що відповідно до матеріалів справи вбачається, що відповідач у справі, є громадянином іноземної держави, а саме, як вбачається з копії посвідки на тимчасове проживання, орган що видав: 1801 від 17.01.2015, серії НОМЕР_3 , ОСОБА_5 - громадянин Турецької Республіки. Відповідач має на території України зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суд розглядає спір керуючись принципом диспозитивності судового розгляду (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) - в межах заявлених сторонами вимог та на підставі поданих ними доказів.

Зі статті 7 Закону України «Про міжнародне приватне право» вбачається, що при визначенні права, що підлягає застосуванню, суд чи інший орган керується тлумаченням норм і понять відповідно до права України.

Згідно з ст. 55 Закону право на шлюб визначається особистим законом кожної з осіб, які подали заяву про укладення шлюбу. У разі укладення шлюбу в Україні застосовуються вимоги Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Як випливає з ч. 2 ст. 23 Угоди між Україною та Турецькою Республікою про правову допомогу та співробітництво в цивільних справах від 05.07.2001 року, якщо на момент подання заяви про розірвання шлюбу та роздільне проживання один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий другої Договірної Сторони і один з них проживає на території однієї Договірної Сторони, тоді компетентні установи обох Договірних Сторін мають юрисдикцію розглядати справу. У цьому випадку вони застосовують законодавство своєї держави.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Маючи різні погляди на життя, подружжя є несумісними у відносинах, спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують, отже шлюб носить формальний характер.

За таких обставин суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому шлюб підлягає розірванню.

Оскільки позов про розірвання шлюбу задоволено, відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1073,60 грн, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, Закону України «Про міжнародне приватне право», Загальної декларації прав людини, керуючись ст. ст. ст.ст. 12-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Шлюб, укладений між громадянкою України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 та громадянином Турецької Республіки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідка на постійне місце проживання в Україні серії НОМЕР_3 , видана органом 1801 від 17.01.2015, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану м. Нігде, Турецька Республіка, свідоцтво з реєстраційним номером НОМЕР_5 - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату судового збору в розмірі 1073 гривень 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Д.М. Лєдньов