ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/500/24 Справа № 207/1730/23 Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О Суддя у 2-й інстанції - Новікова Г. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2024 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідача: Новікової Г.В.

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Івах Є. В. на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 серпня 2023 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року АТ «Райффайзен Банк» звернулося до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 09 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № CMDPI-713679, відповідно до якої прийняв/акцептував публічну пропозицію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua. висловив повну та безумовну згоду з її умовами.

18 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», та ОСОБА_1 було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687, згідно умов якої банком надано відповідачу кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом та інших обов`язкових щомісячних платежів відповідно до тарифів та правилу щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом.

Не дивлячись на те, що банком свої зобов`язання в повному об`ємі виконано, відповідач своєчасно не виконав всі зобов`язання, у зв`язку із чим станом на 01 грудня 2022 року по кредитному договору утворилась заборгованість в розмірі 73 643,41 грн., яка складається із заборгованості за дозволеним овердрафтом - 59219,00 грн. та заборгованості за недозволеним овердрафтом - 14 424,41 грн.

Просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 73 643,41 грн. та судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 684 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 серпня 2023 року позовні вимоги задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Заявою про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 від 18.10.2019 року в сумі 73 643,41 грн., яка складається з: 59 219,00 грн. - заборгованість за дозволеним овердрафтом; 14 424,41 грн. - заборгованість за недозволеним овердрафтом, а також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 2 684 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове про відмову у задоволені позову, здійснити новий розподіл судових витрат, які складають з понесеного відповідачем судового збору та витрат на професійну (правничу) допомогу.

В обґрунтування посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зазначав, що судом першої інстанції ухвалено оскаржене рішення на підставі неналежних доказів, оскільки надані позивачем документи на підтвердження позовних вимог не відповідають за змістом і формою первинним бухгалтерським документам. Звертав увагу, що вони не містять підписів уповноважених осіб, їх посад та ініціалів.

Також зауважував, що надані у даному випадку не потрібно ототожнювати заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту. Відповідач заперечує сам факт укладення між сторонами кредитного договору та на умовах, які зазначає банк, оскільки надані документи не є складовими частинам кредитного договору через те, що не підписані обома сторонами.

Також наголошував, що наявна в матеріалах справи розписка про відкриття карткового рахунку не містить посилання на кредитний договір або приєднання до якихось правил та умов кредитування, а також не містить відомостей щодо грошового ліміту, номеру кредитної картки, процентів і комісій банку та підписана невідомою особою. Зауважує, що розрахунок заборгованості не є бухгалтерською документацією, а отже не може підтверджувати рух кредитних коштів, а виписка по картковому рахунку не містить обов`язкових реквізитів та некоректно відображає рух коштів. Крім того в ній відсутня інформація щодо особи позичальника. Вважає, що суд при ухваленні рішення по даній категорії справ повинен навести в рішенні свій розрахунок заборгованості, а ненадання відповідачем контрозрахунку, автоматично не робить правильним розрахунок банку.

Крім того зауважує, що судом першої інстанції не досліджено оригіналів доказів, зокрема зави про відкриття карткового рахунку від 18.10.2019 року, оскільки надані банком копії є частково не читабельними, а ухвала про витребування таких доказів проігнорована позивачем. Звертав увагу, що Умови та правилами кредитування, розміщені на офіційному сайті банку, є загально доступними, але не загальновідомими фактами, а отже вони не можуть братись як доказ у цій справі.

Позивач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 73 643,41 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги відповідно до статті 367 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 09.10.2019 року Відповідач звернувся до Позивача і підписав Заяву про акцепт Публічної пропозиції/Угоду № CMDPI-713679 від 09.10.2019 р. (далі - «Заява»). Відповідно до цієї угоди Відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у Правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - «Правила»), що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банку www.aval.ua. висловив повну та безумовну згоду з її умовами.

18 жовтня 2019 року між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», (Надалі «Позивач» «Банк», Кредитор») та гр. ОСОБА_1 (Надалі «Відповідач», «Боржник», «Позичальник») було укладено Заяву про відкриття Карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна картка» № 010/3133/82/687687 (Надалі «Заява-Договір»/ «Кредитний договір»), згідно умов якої Кредитор зобов`язався надавати Позичальнику кредитні кошти на умовах Кредитного договору в межах поточного ліміту 10000,00 гривень та максимального ліміту 500 000,00 гривень строком на 48 місяців під 48,0 % річних, а Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначенні Заявою -Договором.

Згідно умов п. 1.2. Заяви - Договору, з дати початку кредитування, Банк надав Клієнту, в межах Поточного ліміту, кошти у сумі: 10000,00 гривень (Кредит). Кредит надавався, шляхом зарахування коштів Кредиту на картковий рахунок відповідно до умов договору, одночасно з ініціюванням: Клієнтом платіжних (видаткових) операцій за КР та/або шляхом Договірного списання Банком коштів Кредиту КР у випадках, визначених Договором. Метою Кредиту є: придбання Клієнтом товарів (робіт, послуг) для задоволення власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконання обов`язків найманого працівника. Максимальний ліміт Кредиту складав 500 000,00 грн., в межах якого було встановлено поточний ліміт Кредиту (п. 1.3. Заяви - Договору).

В подальшому суму поточного ліміту збільшено із 10000,00 грн. до 59219,00 грн., поступове збільшення ліміту кредитування за Кредитним договором відображено у розрахунку за 01.12.2022 року та проведено у відповідності до п. 2.3 ст. 2 Правил та п. 2.1 Кредитного договору в межах максимального ліміту.

Відповідно до умов п. 3.1 Заяви - Договору сторони погодили, що проценти за Договором будуть нараховуватися в порядку, визначеному п. п. 2.5.1, 2.5.4 п. 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль».

Згідно умов п. 3.2. Заяви - Договору в порядку та на умовах, визначених підпунктами 2.5.5 - 2.5.6. пункту 2.5 Статті 2 Розділу 6 Правил, клієнт зобов`язаний сплачувати Банку обов`язковий щомісячний платіж за користування кредитом у розмірі 5 відсотків від власної заборгованості перед Банком, але не менше тридцяти гривень або суми залишку власної заборгованості перед Банком, якщо вона менше за зазначену суму. Порядок та умови погашення іншої заборгованості за кредитом в т.ч. недозволеного овердрафту визначається пунктами 2.5.5.-2.5.13. пункту 2.5. Статті 2 Розділу 6 Правил клієнт зобов`язався здійснити остаточне погашення кредиту та процентів за користування кредитом не пізніше дати закінчення Строку Кредиту, а у разі його подовження - в останній робочий день строку користування Кредитом.

Відповідно до умов п. 6 Заяви - Договору Позичальник підтвердив, що він ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнав та підтвердив, що на взаємовідносини Сторін за цією Заявою - Договором поширюється положення Договору, Правил, в тому числі Розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов Договору, Правил, зокрема, тих положень, що регламентують умови відкриття та обслуговування карткових рахунків, а також надання Банком кредитів. Підписанням цієї Заяви - Договору Клієнт підтвердив, що до відносини Сторін за цією Заявою застосовуються всі положення Договору, в тому числі Розділів 2,6 Правил так само як би текст Правил був би власноруч підписаний Клієнтом.

Крім того, в Кредитному договорі чітко зазначено, що Позивач та Відповідач уклали цю Заяву - Договір до Договору банківського обслуговування (укладеного підписанням Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди № CMDPI-713679 від 09.10.2019 року).

Згідно з п. 2 Угоди № CMDPI-713679 від 09.10.2019 року, яка була укладена між Позивачем та Відповідачем підписанням цієї угоди клієнт приймає Публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання Послуг в порядку та на умовах, викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами.

У зв`язку з невиконанням Позичальником умов Договору на адресу Позичальника було направлено вимогу про дострокове виконання боргових зобов`язань за Кредитним договором, надавши можливість останньому добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів.

Дана вимога була направлена засобами поштового зв`язку AT «Укрпошта» за місцем реєстрації відповідача та відповідно до інформації з офіційного сайту Укрпошти отримана,однак у визначені Кредитором строки не виконана, заборгованість повернуто так і не було.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи через належні та допустимі докази підтверджено виникнення заборгованості у відповідача перед позивачем АТ «Райффайзен Банк» за кредитним договором, а відповідачем та його представником її не спростовано.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та нормам матеріального і процесуального права.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У спірних правовідносинах саме на Банк покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати розмір існуючої заборгованості.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» порядок ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в банках встановлюється Національним банком України відповідно до цього Закону та міжнародних стандартів фінансової звітності.

Згідно з частиною третьою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку.

Отже, банківська виписка (облікова) з рахунків позичальника є належним та допустимим доказом у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09 листопада 2018 року у справі № 910/1580/18; від 23 вересня 2019 року у справі № 910/10254/18.

У справі, що переглядається, банк довів належними і допустимими доказами факт укладення між банком та ОСОБА_1 кредитного договору, надання позичальнику кредитних коштів (виписка по картковому рахунку, кредитним договором, умовами надання кредитної карти, заявою про відкриття карткового рахунку), тобто виконання належним чином своїх обов`язків, та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, тому суд першої інстанції зробив правильний висновок про існування правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Протягом розгляду справи у суді першої інстанції відповідач та його представник не надали належних і допустимих доказів на спростування розміру заборгованості; не містить доводів на спростування такого розміру й апеляційна скарга.

Посилання на те, що ОСОБА_1 не підписував кредитний договір та не отримував кредитні кошти є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами справи. Зокрема з наданих документів вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами та здійснював повернення кредитних коштів позивачу. Всі ці дії свідчать про те, що відповідач отримав кредитні кошти та користувався ними з частковим поверненням. Надані позивачем докази в підтвердження укладання кредитного договору між сторонами апеляційний суд вважає належними та допустимими.

Кредитний договір відповідачем недійсним не визнавався, ОСОБА_1 користувався кредитними коштами протягом тривалого часу, договір ним виконувався, тобто вносилися платежі, хоч і не своєчасно та не в повному обсязі, що вбачається із розрахунку заборгованості, виписки. Зазначене у своїй сукупності вказує на наявність договірних відносин між сторонами та дійсність кредитного договору.

Доводи апеляційної скарги з приводу не підписання сторонами кредитного договору та не погодження його істотних умов спростовується наявними в матеріалах справи документами, підписаними особисто ОСОБА_1 та представником банку. А саме паспортом споживчого кредиту, заявою про відкриття карткового рахунку, заявою про акцепт публічної пропозиції. При цьому, матеріали справи містять оригінал заяви про відкриття карткового рахунку, прийнятий судом апеляційної інстанції як належний доказ, з якого вбачається погодження сторонами умов відкриття такого рахунку, зокрема і процентів за його користування, а перекрита частиною штрихкоду частина містить загальні відомості.

Посилання представника ОСОБА_1 на практику Верховного Суду не приймається судом апеляційної інстанції, оскільки їх трактування стороною зводиться до підлаштування таких висновків під позицію відповідача.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду апеляційної інстанції прийнято без додержання норм процесуального права або матеріального права. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано відповідну правову оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04).

Отже, колегія суддів апеляційного суду, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції з урахуванням встановлених фактичних обставин дійшов обґрунтованого висновку про те, що є підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором.

Решта доводів апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджено обставини справи.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

З огляду на те, що апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін, підстав для відшкодування, зміни або перерозподілу судових витрат у відповідності до ст.141 ЦПК України не має.

Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 73 643,41 грн. що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 375, 382,384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Івах Є. В. залишити без задоволення.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 10 серпня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: