Справа №717/368/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.,

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області про визнання права за завершення процедури приватизації земельних ділянок.

Представник позивача ОСОБА_2 подала до Кельменецького районного суду Чернівецької області позовну заяву у якій просить визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та право на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,20 га з кадастровим № :01:001:0219, для ведення особистого селянського господарства, що розташована у АДРЕСА_1 , та право на завершення приватизації та право на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,50 га з кадастровим № :01:001:0222, для ведення особистого селянського господарства, що розташована у с. Мошанець, урочище «Бернівський яр», Дністровський район, Чернівецька область, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ВСТАНОВИВ:

Представник відповідача в судове засідання не з?явився. Селищний голова ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився та надіслав до суду заяву у якій просить розглянути справу без участі представника селищної ради. Позовні вимоги визнає у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Представник позивача ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву у якій просить розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, наявні підстави для винесення рішення за результатами підготовчого провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мошанець Кельменецького району Чернівецької області у віці 73 років померла ОСОБА_3 .

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і його матір?ю була ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки постійно проживав із спадкодавцем на момент її смерті та подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини.

ОСОБА_3 за життя звернулася до Мошанецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області із заявами про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Рішеннями Мошанецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 29 листопада 2019 року ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 орієнтовною площею 0,2 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення не наданих у власність та користування, що розташована в с. Мошанець урочище «Сад» та дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_3 орієнтовною площею 0,5 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення не наданих у власність та користування, що розташована в с. Мошанець урочище «Бернівський яр».

Приватним підприємством «ЗЕМТЕХСЕРВІС» розроблено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність і земель комунальної власності для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 в урочищі «Сад» с. Мошанець Дністровського району Чернівецької області площею 0,2 га, кадастровий номер :01:001:0219 та в урочищі «Бернівський яр» с. Мошанець Дністровського району Чернівецької області площею 0,5 га, кадастровий номер :01:001:0222.

Рішеннями Мошанецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 26 лютого 2020 року затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 0,2 га із кадастровим номером :01:001:0219 та площею 0,5 га із кадастровим номером :01:001:0222. Вищевказані земельні ділянки передані у власність ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 не зареєструвала право власності на ці земельні ділянки.

Позивач звернувся до нотаріуса із у видачі свідоцтва про право на спадщину на ці ділянки, однак йому було відмовлено.

Позивач звернувся до Кельменецької селищної ради, однак йому відмовлено у завершенні процедури приватизації.

Предметом спору у цій справі є визнання права на завершення приватизації земельних ділянок у порядку спадкування, приватизація яких була розпочата, проте не завершена за життя спадкодавця.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами перебачений у статті 118 ЗК України.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання (частина шоста статті 118 ЗК України).

Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення (частина сьома статті 118 ЗК України).

Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін (частина восьма статті 118 ЗК України).

Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність (частина десята статті 118 ЗК України).

У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частина одинадцята статті 118 ЗК України).

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).

У цій справі спадкодавець ОСОБА_3 отримала дозвіл на виготовлення з урахуванням вимог державних стандартів, норм, правил у сфері землеустрою проекту землеустрою для відведення земельних ділянок згідно із рішеннями Мошанецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 29 листопада 2019 року .

Рішеннями Мошанецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області від 26 лютого 2020 року затверджені проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення площею 0,2 га із кадастровим номером :01:001:0219 та площею 0,5 га із кадастровим номером :01:001:0222. Вищевказані земельні ділянки передані у власність ОСОБА_3 .

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Частиною другою статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець, мати позивача ОСОБА_3 за життя розпочала процедури безоплатної приватизації спірних земельних ділянок у встановленому законом порядку, проте не завершила процес приватизації у зв`язку з своєю смертю.

Право на завершення приватизації відповідно до чинного законодавства та судової практики у таких правовідносинах, переходить до спадкоємця, та перейшло до позивача, який є спадкоємцем першої черги за законом і прийняв спадщину, а отже прийняв у порядку спадкування право на завершення приватизації спірних земельних ділянок, розпочатої та незавершеної спадкодавцем.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті матері, то вважається, що позивач набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали попередньому спадкодавцю, на підставі статей 1216 та 1218 ЦК України. До складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочала за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю.

З урахуванням встановлених обставин, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, суд дійшов висновку про те, що наявні правові підстави для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації спірних земельних ділянок.

Вищенаведене також узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 692/769/21 (провадження № 61-6245св22).

Визнання позову відповідачем це одностороннє волевиявлення, спрямоване на припинення спору з позивачем. Право відповідача на визнання позову повністю або частково є проявом принципів диспозитивності і змагальності. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаних представником відповідача обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі ст. 16, 1216, 1218, 1223, 1225 ЦК України, ст.ст. 81, 116, 118, 125, 152, абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України, керуючись ст.ст. 2, 5,12,13,15,19,76,77,78,79,80,81,82,209,258,263,264,265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , до Кельменецької селищної ради Дністровського району Чернівецької області, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04417010, яка розташована в селищі Кельменці Дністровського району Чернівецької області Площа Центральна будинок 4, про визнання права за завершення процедури приватизації земельних ділянок - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 - право на завершення приватизації та право на державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,20 га, кадастровий номер :01:001:0219 , для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Сад» с. Мошанець Дністровського району Чернівецької області та на земельну ділянку площею 0,05 га, кадастровий номер :01:001:0222, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі «Бернівський яр» с. Мошанець Дністровського району Чернівецької області в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 29 березня 2024 року.

Суддя: