Єдиний унікальний номер 722/2260/23
Номер провадження 2-ві/722/1/24
У Х В А Л А

03 січня 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Суського О.І.

секретаря судових засідань Сімак О.І.

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни заяву адвоката Побережної Олени Дмитрівни про відвід судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенка Олександра Миколайовича від розгляду цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Побережна О.Д. звернулася до Сокирянського районного суду Чернівецької області із заявою про відвід судді цього ж суду Ратушенка О.М. від розгляду цивільної справи позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ.

На обгрунтування поданої заяви про відвід адвокат Побережна О.Д. посилалася на те, що з травня 2006 року вона працювала на посаді судді Сокирянського районного суду Чернівецької області та на підставі рішення ВРП від 21.01.2021 року звільнилася у зв`язку з поданням заяви про відставку.

10.10.2016 року з її ініціативи було проведено збори суддів Сокирянського районного суду Чернівецької області у зв`язку з передачею суддею Ратушенком О.М. справ, які не були розглянуті ним з дотриманням процесуальних строків. Після цього, між ними погіршилися відносини, а 09.10.2019 року нею було виявлено у службовому кабінеті пристрої схожі на спеціальні технічні засоби негласного отримання інформації, у зв`язку з чим за поданою нею заявою були внесені відповідні відомості до ЄРДР за №000029. Відразу після початку проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню суддею Ратушенком О.М., спільно з суддею цього ж суду Унгуряном С.В., було незаконно отримано інформацію, яка стала підставою для проведення зборів суддів та дострокового припинення ними її повноважень, як голови Сокирянського районного суду Чернівецької області.

У подальшому суддею Ратушенком О.М. неодноразово до ВРП подавалися безпідставні дисциплінарні скарги відносно неї від свого імені та спільно з суддею Унгуряном С.В.

Лише у квітні 2022 року їй стало відомо конкретні дати встановлення у її службовому кабінеті спеціальних технічних засобів негласного отримання інформації, що вказує на причетність до вчинення даного кримінального правопорушення суддів Ратушенка О.М. та Унгуряна С.В., у зв`язку з чим воно, за поданим нею клопотанням, було передане за підслідністю до ТУ ДБР, розташованому в м.Хмельницький. На даний час досудове розслідування по зазначеному кримінальному провадженню не завершено.

Таким чином вважає, що вказані вище обставини об`єктивно викликають сумніви в неупередженості судді Ратушенка О.М.

Таким чином вважає, що вищезазначені обставини об`єктивно викликають сумніви в неупередженості судді по справам, де вона є представником сторони, тому на підставі ст.ст.36,39,40 ЦПК України заявляє відвід судді Ратушенку О.М. від розгляду вищезазначеної позовної заяви.

В судовому засіданні заявник адвокат Побережна О.Д. заяву про відвід підтримала та, з наведених у ній підстав, просила задовольнити.

Інші учасники судового процесу до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили.

У відповідності до вимог частин 7 та 8 ст.40 ЦПК України дана заява про відвід розглядалася судом у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до вимог ст.36,37 ЦПК України встановлено перелік підстав для відводу судді, що виключають участь судді в розгляді справи, зокрема, в тому числі, якщо є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч.7 ст.56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мироненко і Мартенко проти України» (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, №255, с.12, п.27, 28 і 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v.Switzerland, заява №33958/96, п.42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с.794, п.38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п.43).

У своєму рішенні по справі «Фельдман проти України» Європейський суд з прав людини порушенням ст.6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі «Фельдман проти України», заяви №76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обгрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Meyere) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішнiй вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

При цьому, ЄСПЛ у справі «Ушаков та Ушакова проти України»18 червня 2015 року указує на те, що Суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою. Більше того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції застосовується принцип той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження (affirmanti incumbit probatio).

Разом з тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б викликали обґрунтовані сумніви в неупередженості судді Ратушенка О.М. при розгляді справи, що свідчили б про наявність підстав для відводу судді, з цих передумов.

Суд вважає, що заявлений відвід судді Ратушенку О.М. фактично зводиться до неприязних відносин між представником відповідачки ОСОБА_1 та суддею Ратушенком О.М., які не є підставами для відводу судді в розумінні положень ст.ст.36, 37 ЦПК України.

Однак, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, зокрема справа «Білуха проти України» (Заява № 33949/02, п.п. 49, 50, 54) від 09.11.2006 року, наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії».

Тобто, якщо сторона має сумнів в безсторонності судді, хоча об`єктивно це нічим не підкріплено, то практика Європейського суду з прав людини наголошує на необхідності задоволення такої заяви про відвід судді, адже в іншому випадку це буде розцінено як порушення права особи на справедливий суд.

Враховуючи те, що у між суддею Ратушенко О.М. та адвокатом Побережною О.Д. виникли неприязні відносини, суд приходить до висновку про задоволення заяви про відвід судді Ратушенка О.М.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.36, 39, 40 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву, адвоката Побережної Олени Дмитрівни про відвід судді Сокирянського районного суду Чернівецької області Ратушенка Олександра Миколайовича від розгляду цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ задовольнити.

Відвести головуючого суддю Ратушенка Олександра Миколайовича від розгляду цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ.

Цивільну справу №722/2260/23 (2/722/60/24) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівцігаз збут» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за природний газ передати до канцелярії Сокирянського районного суду Чернівецької області для визначення судді в порядку, передбаченому ст.33 ЦПК України

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили негайно після її підписання.

Суддя: