КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/3334/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 756/3233/23

16 січня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Музичко С.Г.

-Болотова Є.В.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 вересня 2023 року та на додаткове рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 жовтня 2023 року ухваленого під головуванням судді Тихої О.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (далі - ТОВ «Пологовий будинок «Лелека») про стягнення грошових коштів, сплачених за Договором № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги від 15.01.2022, та, збільшивши під час розгляду справи позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь грошову суму у розмірі 89 012,59 грн., яка складається із: суми основного боргу - 70 223,00 грн.; 3% річних - 3 071,01 грн.; інфляційних втрат - 15 708,58 грн., а також судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що 15.01.2022 між нею та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» був укладений Договір № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», відповідно до умов якого відповідач (медичний заклад) зобов`язався надати позивачу кваліфіковану медичну допомогу, яка полягає у веденні пологів пацієнта в обсязі та на умовах, передбачених Договором та Додатками до нього, у відповідності з існуючими стандартами медичної допомоги.

На виконання умов договору 18.01.2022 здійснено оплату вказаних послуг згідно до умов договору у сумі 70 223,00 грн.

У зв`язку з воєнними діями позивач 04.03.2022 була змушена виїхати за межі України та дитина була народжена нею в Германії, тож жодних послуг від ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», передбачених договором, вона не отримувала.

06.03.2022 ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» на своєму офіційному сайті опублікувало інформацію про вимушене призупинення своєї роботи у зв`язку з військовою агресією рф.

07.03.2022 позивачем направлено лист відповідачу про розірвання Договору № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги від 15.01.2022 в порядку п. 10.1 Договору та повернення сплачених грошових коштів. Крім того, вказаний лист був повторно направлений на електронну адресу відповідача.

09.06.2022 на електронну адресу позивача надійшов лист ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», яким повідомлено про отримання листа позивача від 07.03.2022 та про те, що узгоджується порядок та строки повернення сплачених позивачем грошових коштів.

До теперішнього часу відповідачем сплачені за договором від 15.01.2022 кошти не повернуто, незважаючи на неодноразові звернення позивача, у зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом.

Ухвалою суду від 27.03.2023 по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.

30.05.2023 представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Зазначила, що 15.01.2022 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивачем було укладено Договір № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» (далі - договір ведення). Так, у відповідності до п.2.1 Договору ведення медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором. Відповідно до умов вказаного договору платником, якого визначила позивач, було сплачено на користь відповідача кошти у розмірі 70 223,00 грн., що складається з: основної суми договору ведення 69 523,00 грн.; страхового платежу - 700,00 грн. При цьому, сума страхового платежу згідно Договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003553 від 15.01.2022 сплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Введення воєнного стану в Україні стало обставиною непереборної сили для ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та таким, що унеможливлює виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором ведення, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень від російських окупантів. З 06.03.2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку з веденням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушене призупинити свою роботу до 01.09.2022. З урахуванням наведеного, надати послугу не уявлялось можливим. При цьому п 9.3. передбачено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання цього договору у разі виникнення особливих обставин з об`єктивних причин (форс-мажорні обставини), які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема, війну та воєнні дії. Крім того, представник відповідача зазначає, що платником по договору ведення виступила інша особа, яка до ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» за поверненням коштів письмово не зверталась, а тому підстави для стягнення заборгованості за договором, а також інфляційних втрат та 3% річних на користь позивача взагалі відсутні. Також просила зменшити розмір правничої допомоги, яку просить стягнути позивач, до 3000,00 грн., оскільки вважає, що розмір витрат, визначених позивачем є завищеним та не відповідає складності справи.

10.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, у якій представник позивача зазначив, що наявність форс-мажорних обставин не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів задоволеночастково.

Стягнутоз Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Квітки Цісик, буд. 56, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) грошові кошти у розмірі 69523 (шістдесят дев`ять тисяч п`ятсот двадцять три) гривні 00 копійок, три проценти річних у розмірі 3039 (три тисячі тридцять дев`ять) гривень 96 копійок, інфляційні втрати в розмірі 15549 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 78 копійок; витрати по сплаті судового збору в розмірі 1062 (одна тисяча шістдесят дві) гривні 75 копійок.

В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 жовтня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_2 про розподіл судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів - задоволено частково.

Стягнутоз Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4949 (чотири тисячі дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 45 копійок.

В іншій частині у задоволенні вимог відмовлено.

Відповідач ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА», не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та додатковим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року та додаткове рішення від 02 жовтня 2023 року та ухвалити нове рішення, яким залишити позов без задоволення повністю.

Посилався на те, що позивачем було сплачено вартість договору ведення у розмірі 70 223грн., що складається з основної суми договору спостереження - вартість із 9 % знижкою складає 69 523грн., та страхового платежу «безпечні пологи стандартна», Програма 1 - вартість 700 грн. Згідно договору добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби від 15 січня 2022 року, сплачена позивачем сума в розмірі 700 грн. була сплачена на користь страховика - ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Вказують, що відповідно до договору ведення, договір припиняється, у разі неможливості виконати договір Медичним закладом з вини пацієнта (проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці).

Наголошував, що введення воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року і його продовження до сьогодення стало обставиною непереборної сили для відповідача і таким, що унеможливило виконання своїх обов`язків перед позивачем за договором спостереження та попереднім договором, оскільки будівля пологового будинку зазнала обстрілів та значних пошкоджень у результаті проведення активних бойових дій. З березня 2022 року відповідач вимушено призупинило роботу у Пуща-Водиці та не приймало пацієнтів до 01 вересня 2022 року включно. 06 березня 2022 року відповідач на своїй сторінці у Facebook та Instagram повідомило про зупинення прийому пацієнтів у Пуща-Водиці в зв`язку з активними військовими діями біля пологового будинку, який не приймав пацієнтів до 01 вересня 2022 року.

Вказував, що з початку повномасштабного вторгнення пологовий будинок надавав медичну допомогу пораненим військовослужбовцям, ЗСУ, територіальній обороні, мирним жителям тощо, через що була неодноразово обстріляна будівля пологового будинку, яка зазнала значних пошкоджень і через що відкрито кримінальне провадження. Тобто відповідач вимушено з березня 2022 року призупинив роботу через російську агресію та введенням воєнного стану на території України, що є форс-мажорними обставинами.

З огляду на дію воєнного стану на території України та дію форс-мажорних обставин на весь період воєнного стану, у особи, перед якою це зобов`язання має бути виконано (позивача) на весь період воєнного стану, про що безпосередньо вказано в листі ТПП України, що зобов`язання сторін подовжуються на цей період, та відповідно у особи, перед якою зобов`язання має бути виконано (позивача) ще не виникло порушеного права, та відповідно відсутні підстави для захисту порушеного права в судовому порядку.

Таким чином, ТОВ «Лелека» не вбачало підстав для задоволення вимог позивача саме з огляду на передчасність її звернення до суду в зв`язку з відсутністю порушеного у позивача права з огляду на дію форс-мажорних обставин на території України.

Щодо витрат на на правничу допомогу вказують, що при розгляді справи заявляи клопотання про зменшення розмірів витрат на правову допомогу, так як вважає, що визначені позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними.Посилаються на скалданий матеріальний стан та та дію форс-мажорних обставин.

Враховуючи викладене просили рішення та заочне рішення скасувати з огляду на передчасність зверення позивача до суду у зв`язу з відсутністю порушеного права позивача.

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та додаткове рішення - без змін, стягнути з відповідача на користь позивача суму 3000 грн. на правничу (правову) допомогу за складання відзиву на апеляційну скаргу.

Наголошувала, що рішенням суду у даній справі не стягуються з відповідача жодні грошові кошти, які відпрацьовані (послуги на які надано) відповідачем позивачу.

Щодо обставин форс-мажору і їх впливу на зобов`язання відповідача повернути позивачу грошові кошти, зазначала, що відповідач зобов`язаний був надати не лише сертифікат про форс-мажорні обставини, а й довести, що такі обставини об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язання саме по поверненню коштів, зокрема внаслідок повної відсутності діяльності та коштів на рахунках, пояснити використання отриманого від позивача авансу за послуги, які не надані, та правомірність використання коштів позивача на інші цілі, ніж надання послуг, за які відповідні кошти сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону відповідає.

Задовольняючи позов суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог, заявлених позивачем, вважав припиненими зобов`язання сторін за укладеним договором та стягнув з відповідача на користь позивача грошові кошти, сплачені за Договором про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» № 33Р/01/2022 від 15.01.2022 у розмірі 69 523,00 грн. три проценти річних у розмірі 3039 (три тисячі тридцять дев`ять) гривень 96 копійок, інфляційні втрати в розмірі 15549 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дев`ять) гривень 78 копійок; витрати по сплаті судового збору в розмірі 1062 (одна тисяча шістдесят дві) гривні 75 копійок.

Апеляційний суд погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Судом встановлено, що 15.01.2022 між сторонами був укладений Договір № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», п.2.1 якого передбачено, що медичний заклад приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу за даним договором та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначені даним договором.

Відповідно до п. 8.1 Договору вартість послуг становить 70 223,00 грн., яка відповідно до п. 8.4 сплачується пацієнтом одноразово у формі 100 % передплати в день підписання Договору.

Крім того, 15.01.2022 між позивачем ОСОБА_1 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», укладено Договір добровільного медичного страхування № 7619/999/318/210003553, відповідно до умов якого позивач застрахувалась на випадок настання страхових випадків, передбачених договором, сума страхового платежу - 700,00 грн.; вигодонабувачем визначено страхувальника; строк дії договору - до 15.01.2023.

Згідно з рахунком-фактурою № 70239 від 15.01.2022 вартість послуги «родопоміч через природні родові шляхи при одно плодовій вагітності з урахуванням знижки складає 69 523,00 грн., сума страхового платежу «Безпечні пологи стандартна» складає 700,00 грн., всього 70 223,00 грн.

Вказана сума на рахунок ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» була сплачена чоловіком ОСОБА_1 ОСОБА_2 через POS-термінал, що підтверджується Платіжною інструкцією № від 18.01.2022.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору, і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений з ініціативи пацієнта за умови письмового повідомлення медичного закладу із зазначенням причин розірвання Договору. В такому випадку договір вважається розірваним через 5 робочих днів з моменту отримання повідомлення пацієнта, при цьому, пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

У разі розірвання Договору до закінчення терміну його дії за ініціативою пацієнта або медичного закладу, а також внаслідок медичних показань, що свідчать про недоцільність або неможливість надання подальшої медичної допомоги, пацієнту протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту розірвання/припинення Договору повертається сплачена за договором сума вартості медичної допомоги, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Крім того, передбачено, що дія договору припиняється також у разі, якщо неможливість виконати Договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена за Договором сума вартості Договору, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Позивач зверталася до відповідача з заявами про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку. Як убачається з наявного в матеріалах справи електронного листування сторін, відповідачем підтверджено факт звернення ОСОБА_1 з заявою про повернення коштів до відповідача 07.03.2022. Відповідачем кошти, сплачені за договором, укладеним з ОСОБА_1 , останній не повернуто.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28 лютого 2022 року за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія російської федерації проти України з 24 лютого 2022 року є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 509, 526 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610, 611, 617 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Як було встановлено судом та не заперечувалось сторонами у справі, 15.01.2022 між сторонами було укладено договір про надання медичних послуг. Вказані послуги були оплачені чоловіком позивача ОСОБА_1 (пацієнта за договором) ОСОБА_2 (платником).

При цьому, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача, що вказана позовна заява подана неналежним позивачем з огляду на наступне.

Так, згідно з п. 1.2 Договору № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» платником може бути як пацієнт, так і самостійно визначена пацієнтом фізична чи юридична особа, що на підставі попередніх домовленостей з пацієнтом приймає на себе зобов`язання з оплати послуг (грошове зобов`язання) медичного закладу, які надаються пацієнту відповідно до умов договору. Тобто, умовами договору передбачено право пацієнта оплатити вартість медичної допомоги самостійно або забезпечити оплату медичної допомоги платником.

Сторонами вищевказаного договору є ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та позивач ОСОБА_1 (пацієнт), а Розділом № 10 Договору «Дострокове припинення, розірвання Договору» передбачено повернення сплаченої грошової суми саме пацієнту.

Згідно з п. 3.3 Договору пацієнт зобов`язується оплатити вартість медичної допомоги, що надається відповідно до умов цього договору самостійно або забезпечити оплату медичної допомоги платником, у разі якщо умовами договору платником визначено іншу особу.

Розділом № 10 Договору передбачено, що пацієнту протягом п`яти робочих днів з моменту розірвання договору повертається сплачена ним за даним договором сума вартості медичної допомоги.

Таким чином, враховуючи умови договору, яким передбачена можливість оплати послуг за договором як безпосередньо самим пацієнтом, так і визначеним пацієнтом платником, платником ОСОБА_2 окремі вимоги до відповідача про повернення грошових коштів не заявляються, що підтверджено ним під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є належним позивачем у даній справі та вправі звертатися до суду з вимогами до відповідача про стягнення на її користь грошових коштів за Договором № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» від 15.01.2022.

У той же час, суд приймає до уваги, що вартість послуг, визначена п. 3.1 Договору № 33Р/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт», включає в себе: основну суму договору ведення 69 523,00 грн. та страховий платіж - 700,00 грн., передбачений Договором добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003553 від 15.01.2022, сплачений на користь Відповідно до ст. 10 Закону України «Про страхування» страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов`язаний внести страховику згідно з договором страхування.

Як вбачається з Договору добровільного медичного страхування № 7619/999/318/210003553 від 15.01.2022, ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» виступає страховим агентом, який діє від імені та за дорученням страховика і виконує частину його страхової діяльності, а саме: укладає договори страхування, одержує страхові платежі, виконує роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком (ст.15 Закону України «Про страхування»).

Таким чином, фактично вартість медичних послуг за основним договором, які були оплачені позивачем на користь відповідача, становить 69 523,00 грн. за відрахуванням страхового платежу у розмірі 700,00 грн., здійсненого на користь страховика ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідач не виконав умови Договору № 33Р/01/2022 від 15.01.2022, медичні послуги позивачу не надав, проте грошові кошти у розмірі 69 523,00 грн., сплачені позивачем в рахунок оплати ціни послуг медичного закладу за Договором, усупереч приписам п. 10.1 Договору, не повернув.

Апеляційний суд приймає до уваги, що розмір вказаних сум, які підлягають поверненню позивачу, були підтверджені відповідачем у листуванні між ними.

Апеляційний суд також відхиляє доводи апеляційної скарги, що згідно договору добровільного страхування на випадок хвороби сплачена позивачем сума в розмірі 700 грн. була сплачена на користь страховика ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія", оскільки стягнення зазначених сум не є предметом даного позову.

Є неспроможними та відхиляються апеляційним судом посилання відповідача в апеляційній скарзі на пункти договору, якими передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором.

Крім того, оскільки відповідачем не було своєчасно виконане грошове зобов`язання з повернення коштів за вказаними договорами, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що внаслідок прострочення виконання вказаного зобов`язання у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України: 3 % річних в розмірі 3039.96 грн. та інфляційні втрати в розмірі 15549.78 грн.

Апеляційний суд враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року в справі № 308/1904/17 (провадження № 61-7691св19) щодо обґрунтованості вимог про стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України в зв`язку з неукладенням основного договору та невиконанням відповідачем обов`язку повернення авансу за попереднім договором.

Апеляційний суд приймає до уваги, що розрахунок сум, стягнутих судом першої інстанції, відповідачем не спростовувався і зустрічного розрахунку не надавалося, а заперечення апеляційної скарги зводяться до того, що з огляду на положення договору, згідно якого війну та воєнні дії сторонами віднесено до форс-мажорних обставин, встановлення воєнного стану на території України та дію форс-мажорних обставин на весь період воєнного стану, про що безпосередньо вказано у листі ТПП України, звернення позивача до суду є передчасним в зв`язку з продовженням зобов`язань сторін на час дії форс-мажорних обставин та відсутністю порушеного права.

Такі доводи є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Дійсно, Торгово-промислова палата України (далі - ТТП України) у своєму листі від 28 лютого 2022 вказала, що: «…засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні».

Разом із тим, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання.

Стаття 617 ЦК України звільняє від відповідальності за порушення зобов`язань, якщо воно стало саме наслідком форс-мажору. Однак, сам по собі воєнний стан не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Війна як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 10 березня 2023 року в справі № 922/1093/22).

Враховуючи вищевикладене, відповідачем не надано відповідних документів ТПП України щодо виникнення обставин непереборної сили та унеможливлення виконання внаслідок непереборної сили саме зобов`язання за укладеним сторонами договорами у вигляді повернення грошових коштів пацієнту після їх розірвання/відмови від укладення основного договору.

Крім того, відповідач посилається на загальний офіційний лист ТПП України від 28 лютого 2022 року та Закон України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», як на підставу настання форс-мажорних обставин, наслідком яких продовжується термін виконання зобов`язань.

Втім, частиною першою статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» визначено, що Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом 7 днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Належним підтвердженням відповідно до ч. 1 ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» є сертифікат ТПП України про настання форс-мажорних обставин, який в матеріалах справи відсутній.

Таким чином, оскільки лист ТПП України не є сертифікатом у розумінні наведеного положення Закону, та разом з тим, не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого настали певні форс-мажорні обставини, апеляційний суд не може погодитися з доводами апеляційної скарги про передчасність звернення позивача до суду та відсутність у неї порушеного права, а також щодо подовження зобов`язань сторін до закінчення дії форс-мажорних обставин.

У постанові Верховного Суду від 01 червня 2021 року у справі № 910/9258/20 суд послався на раніше сформульований у цілій низці своїх постанов висновок, відповідно до якого: засвідчення дії непереборної сили шляхом видачі сертифікату про форс-мажорні обставини покладено на ТПП України та уповноважені нею регіональні ТПП; форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для конкретного випадку виконання зобов`язання; доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання - саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору, отже, навіть у разі наявності сертифікату ТПП України про форс-мажор суд оцінюватиме цей доказ у сукупності з іншими.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідач, вказуючи на те, що з березня 2022 року робота пологового будинку була вимушено припинена через російську агресію та введення воєнного стану на території України, надання пологовим будинком медичної допомоги пораненим військовослужбовцям, територіальній обороні, мирним жителям, породіллі, обстріли будівлі пологового будинку, не мотивує та не обґрунтовує як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачу коштів за договорами.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку відповідача, свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги по суті спору не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Крім того, судом першої інстанції у додатковому рішенні від 02 жовтня 2023 року вирішено заяву позивача щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2022 між позивачем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «МОДУС ЗІЛЬВЕР» було укладено Договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2022/30.

Відповідно до пункту 3.1. Договору за послуги, визначені п. 1.1 цього Договору клієнт сплачує АО гонорар у розмірі, який визначається у відповідній додатковій угоді.

При цьому, конкретна вартість наданих послуг передбачена п. 2 Додаткової угоди № 1 від 28.11.2023 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2022/30, а саме те, що за надання правничої допомоги клієнту в суді першої інстанції клієнт оплачує послуги у сумі 5 000,00 грн.

Згідно Акту № 1 до Додаткової угоди № 1 від 28.11.2023 до Договору про надання професійної правничої (правової) допомоги № 2022/30 загальна вартість наданих послуг складає 5 000,00 грн.

Відповідачем ТОВ «Пологовий будинок «ЛЕЛЕКА» подано клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу до 3000 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 133, 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Частково задовольняючи заяву представника позивача та стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4949.45 грн. суд першої інстанції врахував категорію справи, яка не відноситься до категорії важких, обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, розмір задоволених вимог 69523 грн., та керувався принципом законності, співмірності та справедливості.

Таким чином, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам статей 263, 264 ЦПК України, підстави для його скасування з мотивів, які викладені в апеляційній скарзі, відсутні.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в рішенні суду першої інстанції, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних по суті висновків суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 3000 грн. на правничу допомогу, понесені нею за складання відзиву на апеляційну скаргу, розмір надання яких підтверджено Додатковою угодою №1 до Договору №2022/20 про надання професійної правничої допомоги від 28.112022 року.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 вересня 2023 року та додаткове рішення від 02 жовтня 2023 року Оболонського районного суду м. Києва року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» (м. Київ вул. Квітки Цісик 56 ) на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 3000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: