ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1035/24 Справа № 210/1197/23 Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О.В. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів Агєєва О.В., Тимченко О.О.,

за участю секретаря Юрченко Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №210/1197/23 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Сансервіс» Криворізької міської ради про відшкодування моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Сансервіс» Криворізької міської ради,

на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року,

встановив:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Сансервіс» Криворізької міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 16 вересня 2022 року з чоловіком позивача ОСОБА_2 , який на підставі цивільно-правової угоди від 29 березня 2022 року № 31 перебував у трудових відносинах з КП «Сансервіс» КМР, стався смертельний нещасний випадок.

Відповідно акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 вересня 2022 року о 20:20 на КП «Сансервіс» КМР форми Н-1/П від 10 листопада 2022 року, комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком прийшла до висновку, що нещасний випадок визнано пов`язаним з виробництвом відповідно до підпунктів 2,25 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337.

Посилаючись на те, що смертю чоловіка їй завдано глибоких моральних страждань, позивач втратила рідну людину, з якою прожила однією сім`єю понад 14 років, потрясіння через смерть призвели до того, що позивач перебуває в напруженому психічному стані, їй постійно не вистачає спілкування з чоловіком, його чоловічої любові та підтримки, змінився звичний для неї уклад життя, вона вимушена самостійно облаштовувати свій побут, виникає необхідність заробляти на життя, оскільки заробітна плата чоловіка була основним джерелом доходу їх сім`ї, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, спричинену смертельним нещасним випадком, що стався з її чоловіком при виконанні трудових обов`язків, в розмірі 805 200 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з КП «Сансервіс» КМР на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої їй смертю чоловіка внаслідок нещасного випадку на виробництві в сумі 400 000 гривень, без відрахування з цієї суми податку на доходи фізичних осіб та військового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з КП «Сансервіс» КМР на користь держави судовий збір у розмірі 4 000 гривень.

В апеляційній скарзі КП «Сансервіс» КМР просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача та стягнути з позивача на користь відповідача витрати у справі, а саме судовий збір за подання апеляційної скарги та витрати з надання професійної правничої допомоги в розмірі 19 300 гривень, посилаючись на те, що суд першої інстанції, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, дійшов до неправильного висновку про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що потерпілий не перебував у трудових відносинах з відповідачем, на нього не поширювалися правила внутрішнього трудового розпорядку. Замовник в особі КП «Сансервіс» КМР не несе відповідальність за життя і здоров`я особи-підрядника при виконанні ним договірних зобов`язань, що і було встановлено в акті розслідування нещасного випадку від 10 листопада 2022 року.

Вказує на те, що ч.1 ст.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» страхуванню від нещасного випадку підлягають особи, які працюють, зокрема, на умовах трудового договору (контракту), гіг-контракту, іншого цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, зокрема які є резидентами Дія Сіті. Пунктом 10 Порядком розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними ч.29 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», спеціальному розслідуванню підлягають, зокрема нещасні випадки, з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору. Таким чином, висновок комісії з нещасного випадку про визнання його таким, що пов`язаний з виробництвом, базується на наявності правової підстави для виконання робіт у вигляді цивільно-правового договору між сторонами.

Однак, як суд першої інстанції, так і позивач, помилково вбачають причинно-наслідковий зв`язок між настанням нещасного випадку пов`язаним з виробництвом та обов`язком відповідача відшкодувати моральну шкоду, оскільки підставою для першого є наявність між сторонами цивільно-правового договору, натомість, відшкодування моральної шкоди можливе лише за наявності виключних правових підстав, встановлених законом та/або договором між сторонами.

Апелянт зауважує на тому, що визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом не вказує на наявність трудових взаємовідносин між потерпілим та відповідачем, не дає підстав для застосування до спірних правовідносин положень КЗпП України, оскільки жодного наказу чи розпорядження про прийняття ОСОБА_2 на роботу не приймалося, трудового договору не укладалося.

Звертає увагу колегії суддів на те, що актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 вересня 2022 року о 20:20 на КП «Сансервіс» КМР форми Н-1/П від 10 листопада 2022 року установлено, що договір цивільно-правового характеру від 29 березня 2022 року № 31 укладений між сторонами, відповідає загально-визначеним вимогам цивільно-правового договору згідно ст. 626 ЦК України, позивачем вказаний акт не оскаржений.

Вказує на те, що ст. 837 ЦК України, підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), отже КП «Сансервіс» КМР не несе відповідальності за життя і здоров`я особи-підрядника при виконанні ним договірних зобов`язань.

Крім того, п.3.1 договору цивільно-правового характеру від 29 березня 2022 року передбачено, що виконавець несе повну відповідальність за дотримання та створення для себе безпечних умов праці при виконанні робіт, а висновок суду першої інстанції про те, що потерпілий виконував роботу, не передбачену вказаним договором, є помилковим.

Також вважає, що суд першої інстанції безпідставно застосовує до спірних правовідносин ст. 1167 ЦК України, оскільки відсутні підстави вважати, що причиною смерті потерпілого стала його взаємодія з джерелом підвищеної небезпеки і що відповідальність за таке джерело лежить на відповідачеві. При цьому зауважує, що до спірних правовідносин мають бути застосовані загальні норми цивільного законодавства про відшкодування шкоди, які передбачають встановлення вини відповідача і його протиправної поведінки є обов`язковими елементами для покладання цивільної відповідальності, що матеріалами справи не підтверджено.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , яка діє в інтересах відповідача КП «Сансервіс» КМР, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін та позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга відповідача КП «Сансервіс» підлягає залишенню без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 29 березня 2022 року між ОСОБА_2 та КП «Сансервіс» КМР укладено договір цівільно-правового характеру № 31, предметом якого являлось виконання робіт з озеленіння в Металургійному районі по вул. Криворіжсталі, буд. 2.

Відповідач згідно офіційних реєстраційних даних, розміщених у відкритих реєстрах, здійснює діяльність за наступними КВЕД: основний - 81.30 Надання ландшафтних послуг, інші: 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур; 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві; 42.99 Будівництво інших споруд, н.в.і.у.; 81.29 Інші види діяльності із прибирання; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 41.20 Будівництво житлових і нежитлових будівель

Згідно наказу № 220 від 15 серпня 2022 року КП «Сансервіс» КМР «Про встановлення чергування у період з 17-00 години 16 вересня 2022 року до 07-00 години 17 вересня2022 року» з метою забезпечення порядку на об`єктах міста, ліквідації наслідків негоди та інших аварійних ситуацій, у разі їх виникнення, встановлено посилене чергування по підприємству, та наказано в.о. начальника озеленіння Металургійного району ОСОБА_5 у разі необхідності залучати працівників (виконавців послуг). (а.с. 62).

Згідно протоколу позачергового засідання Криворізької міської комісії з питань-техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконкомі міської ради № 11 від 16 вересня 2022 року щодо заходів ліквідації наслідків ракетного удару Карачунівському гідровузлу, у зв`язку з руйнуванням споруди лівобережного водоскиду, неконтрольованого скиду води, комісія вирішила вжити заходів щодо проведення невідкладних аварійно-відновлювальних робіт, зокрема КП «Сансервіс» КМР організувати видалення з бортів греблі у результаті обстрілів пошкоджених дерев та насаджень для можливості проведення аварійно-відновлювальних робіт; термін виконання 17 вересня 2022 року (а.с.63-64).

Вищезазначене також підтверджується листом виконкому Криворізької міської ради № 6/20/4495 від 11 жовтня 2022 року (а.с.66).

Відповідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 вересня 2022 року о 20:20 на КП «Сансервіс» КМР форми Н-1/П від 10 листопада 2022 року, 16 вересня 2022 року о 18 годині 15 хвилин черговому майстру ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_7 і повідомила, що необхідно збирати бригаду озеленювачів і виїхати на Карачунівську гідроспоруду для участі у роботі з ліквідації наслідків ракетних обстрілів.

ОСОБА_6 в телефонному режимі повідомила працівникам дільниці озеленення Металургійного району КП «Сансервіс» КМР ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та працівників на умовах цивільно - правового характеру з КП «Сансервіс» КМР ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_2 , про необхідність зібратися на Метургійній дільниці для того, щоб виїхати на об`єкт для виконання робіт. Приблизно о 19 год. 00 хв. Робітники прибули на Металургійну дільницю, взяли необхідні інструменти та пристрої завантажили їх у автомобіль підприємства і виїхали на Карачунівську гідроспоруду. Враховуючи стратегічне значення об`єкту та екстремальність робітна місце також прибули - директор КП «Сансервіс» КМР ОСОБА_12 заступник директора КП «Сансервіс» КМР Злоян Валерій Валерійович та начальник автотранспортного цеху КП «Сансервіс» КМР Містрюков О.С.

Прибувши на місце виконання робіт о 19 годині 20 хвилин, майстер ОСОБА_6 отримала завдання від директора підприємства ОСОБА_12 щодо необхідності видалення пошкоджених обстрілами дерев у кількості 5 одиниць з метою розширення проїзду техніки, що була задіяна в ремонтних роботах об`єкту. ОСОБА_2 повинен був збирати та відтягувати гілля звалених дерев. О 19 годині 30 хвилин бригада працівників під керуванням ОСОБА_6 приступила до виконання робіт. Перші два пошкоджених дерева було видалено методом спилювання за допомогою бензопили озеленювачем ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_2 залишився відтягувати гілки спиляного дерева з проїжджої частини, а бригада перейшла до іншої групи дерев (умовно дерево 3 і дерево 4) відстань між якими складала 4 м. Оглянувши дерева, ОСОБА_6 прийняла рішення спочатку видалити дерево 4, так як воно було нахилене і, у разі видалення спочатку дерева 3, воно могло зависнути на залишках крони дерева 4, що завдало б складнощів у виконанні поставленого завдання. ОСОБА_11 зробив підпил дерева 4, ОСОБА_2 стояв у зоні, протилежній від напрямку падіння дерева 4. Він повинен був після звалення дерева і його розкряжування відтягти гілки на купу до звалених раніше дерев. В той час, коли підпиляне дерево 4 почало падати ОСОБА_2 зробив ще один крок назад, тим самим скорочуючи відстань до дерева 3.

О 20 год. 20 хв. в момент падіння дерева 4 сталося неконтрольоване падіння дерева 3, в напрямку, де знаходився ОСОБА_2 . В результаті чого дерево 3 придавило ОСОБА_2 до землі. Майстер ОСОБА_6 , бригада озеленювачів та працівники інших підприємств, що працювали в той час на об`єкті звільнили ОСОБА_2 з під дерева. Працівники Державної служби з надзвичайних ситуацій, які знаходились праворуч, викликами бригаду швидкої допомоги. Доки чекали карету швидкої допомоги працівники Державної служби з надзвичайних ситуацій виконували заходи медичної допомоги. Після приїзду бригади швидкої допомоги працівники Державної служби з надзвичайних ситуацій на ношах транспортували потерпілого до автомобіля швидкої допомоги. ОСОБА_2 помістили в автомобіль для транспортування в медичний заклад, по дорозі лікарі виконували реанімаційні заходи. О 21 годині 30 хвилин лікарями швидкої медичної допомоги було констатовано біологічну смерть ОСОБА_2 .

Таким чином, 16 вересня 2022 року зі ОСОБА_2 стався смертельний нещасний випадок.

Комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком прийшла до висновку, що нещасний випадок визнано пов`язаним з виробництвом відповідно до підпунктів 2,25 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 (а.с.6-12).

Пунктом 4 Акту встановлено, що комісія з розслідування нещасного випадку встановила, що нещасний випадок із ОСОБА_2 стався під час виконання ним робіт, передбачених Договором.

Згідно довідки про причину смерті ОСОБА_2 встановлено, що смерть останнього була спричинена внаслідок удару кинутим, вилученим або падаючим предметом (а.с.13).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача, суд першої інстанції виходив з наявності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, яка завдана останній у зв`язку зі смертю чоловіка.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції в повній мірі відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинами 3 та 4 статті 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону, право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 жовтня 2008 року 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Виходячи із наведених вище обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачу заподіяно моральну шкоду і вона має право на її відшкодування на підставі ч. 2 ст. 1168 ЦК України, яка передбачає відшкодування моральної шкоди, завданої смертю фізичної особи членам її сім`ї.

Також колегія суддів погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром морального відшкодування, розмір якого визначений судом першої інстанції з урахуванням засад розумності та справедливості.

Судом першої інстанції при визначенні розміру морального відшкодування враховано, що позивач втратила рідну людину, з якою прожила однією сім`єю понад 14 років, а у шлюбі майже один рік. Потрясіння через смерть призвели до того, що позивач перебуває в напруженому психічному стані. Їй постійно не вистачає спілкування з чоловіком, його чоловічої любові та підтримки. Окрім психологічної складової, смерть чоловіка докорінно змінила звичний для неї уклад життя, вона вимушена самостійно облаштовувати свій побут, виникає необхідність заробляти на життя, оскільки заробітна плата чоловіка була основним джерелом доходу їх сім`ї.

Отже, смерть чоловіка призвела до незворотних негативних змін у особистому житті позивача та вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи тяжкість завданої позивачу моральної шкоди, глибину, та характер моральних страждань, настання у зв`язку з цим негативних змін у її житті, потребу в додаткових зусиллях для організації свого життя, втрату рідної людини, суд першої вважав за можливе стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди у зв`язку зі смертю чоловіка, грошові кошти в сумі 400 000 гривень, з чим погоджується колегія суддів.

Колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача про те, що потерпілий не перебував у трудових відносинах з відповідачем, на нього не поширювалися правила внутрішнього трудового розпорядку а замовник, в особі КП «Сансервіс» КМР, не несе відповідальність за життя і здоров`я особи-підрядника при виконанні ним договірних зобов`язань, що і було встановлено в акті розслідування нещасного випадку від 10 листопада 2022 року, оскільки комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком прийшла до висновку, що нещасний випадок визнано пов`язаним з виробництвом відповідно до підпунктів 2,25 пункту 52 «Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінетом міністрів України від 17 квітня 2019 року № 337 і відповідачем по справі вказаний акт не оскаржено (а.с.6-12).

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що як суд першої інстанції, так і позивач, помилково вбачають причинно-наслідковий зв`язок між настанням нещасного випадку пов`язаним з виробництвом та обов`язком відповідача відшкодувати моральну шкоду, оскільки підставою для першого є наявність між сторонами цивільно-правового договору, натомість, відшкодування моральної шкоди можливе лише за наявності виключних правових підстав, встановлених законом та/або договором між сторонами колегією суддів на приймаються до уваги, оскільки, як вірно зазначено судом першої інстанції, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (частини перша та пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Враховуючи, що ЦК України не містить визначення надзвичайних ситуацій, суд для тлумачення понять звертається до основного нормативного акту у сфері цивільного захисту, яким є Кодекс цивільного захисту України (тут у далі - КЦЗ).

Згідно із частиною першою статті 1 КЦЗ України він регулює відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності.

Відповідно до визначень термінів, що закріплені у статті 2 КЦЗ України запобігання виникненню надзвичайних ситуацій - комплекс правових, соціально-економічних, політичних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних та інших заходів, спрямованих на регулювання техногенної та природної безпеки, проведення оцінки рівнів ризику, завчасне реагування на загрозу виникнення надзвичайної ситуації на основі даних моніторингу, експертизи, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію або пом`якшення її можливих наслідків.

Судом встановлено, що 14 вересня 2022 року з 17-07 відбулося 7 (сім) ракетних ударів, з яких три прямі влучення по Карачунівському гідровузлу; 15 вересня 2022 з 17 год. відбувся другий ракетний удар, а 16 вересня 2022 року - третій ракетний удар, в результаті яких значно пошкоджено споруди комплексу, та стався неконтрольований скид води, тому, з метою запобігання виникнення надзвичайної ситуації можливого підтоплення Центрально-Міського та Інгулецького районів Криворізької міської комісії з питань-техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконкомі міської ради протоколом позачергового засідання № 11 від 16 вересня 2022 року вирішила: пункт 6 КП «Сансервіс» організувати видалення з бортів греблі у результаті обстрілів пошкоджених дерев та насаджень для можливості проведення аварійно-відновлювальних робіт; термін виконання 17 вересня 2022 року

У свою чергу відповідач, на власний розсуд, вирішив залучити до виконання рішення Криворізької міської комісії з питань-техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій при виконкомі міської ради осіб, з якими укладено цивільно-правові договори, зокрема чоловіка позивача ОСОБА_2 , з яким 16 вересня 2022 року стався нещасний випадок при виконанні робіт під час ліквідації наслідків ракетного обстрілу.

Згідно Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 вересня 2022 року 0 20год.20 хв. на КП «Сансервіс» КМР, комісія надала висновок, що нещасний випадок зі смертельним наслідком із ОСОБА_2 , визнано таким, що пов`язано з виробництвом.

Акт не оскаржено підприємством.

Отже, оскільки ОСОБА_2 був залучений до виконання робіт на підставі цивільно-правового договору, настання смерті чоловіка позивача прямо перебуває в причинно-наслідковому зв`язку із залученням останнього відповідачем до ліквідації наслідків ракетного удару, та виконання робіт з видалення з бортів греблі у результаті обстрілів пошкоджених дерев та насаджень шляхом їх спилу.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги відповідача про те, що визнання нещасного випадку таким, що пов`язаний з виробництвом не вказує на наявність трудових взаємовідносин між потерпілим та відповідачем, не дає підстав для застосування до спірних правовідносин положень КЗпП України, жодного наказу чи розпорядження про прийняття ОСОБА_2 на роботу не приймалося, трудового договору не укладалося, оскільки відсутність трудових відносин між потерпілим та відповідачем не знімають з останнього відповідальності за збереження життя та здоров`я особи, яка виконувала роботи за цивільно-правовим договором.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що актом спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 вересня 2022 року о 20:20 на КП «Сансервіс» КМР форми Н-1/П від 10 листопада 2022 року установлено, що договір цивільно-правового характеру від 29 березня 2022 року № 31 укладений між сторонами, відповідає загально-визначеним вимогам цивільно-правового договору згідно ст. 626 ЦК України, позивачем вказаний акт не оскаржений, не мають правого значення для вирішення даного спору в контексті ст.ст. 23, 1167,1168 ЦК України.

Колегія суддів вважає помилковими твердження відповідача про те, що ст. 837 ЦК України, підрядник зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), отже КП «Сансервіс» КМР не несе відповідальності за життя і здоров`я особи-підрядника при виконанні ним договірних зобов`язань та крім того, п.3.1 договору цивільно-правового характеру від 29 березня 2022 року передбачено, що виконавець несе повну відповідальність за дотримання та створення для себе безпечних умов праці при виконанні робіт, з огляду на наступне.

Згідно ч.1 Договору № 31 цивільно-правового характеру від 29 березня 2022 року п.1.1. В порядку та на умовах, визначених цим Договором, Виконавець приймає на себе зобов`язання за винагороду виконувати протягом встановленого Договором строку роботу з озеленення в Металургійному районі по вул. Криворіжсталі, буд.2, а Замовник зобов`язується прийняти й оплатити виконані роботи. Роботи вказані в п.1.1. включають в себе: погрузла гілок на транспортні засоби(тракторний причіп); знесення самосійних чагарників; очищення газонів від опалого листя при засміченості сильній; очищення газонів від опалого листя при засміченості середній; навантаження на транспортні засоби листя сухого; очищення газонів від випадкового сміття при засміченості середній; інші роботи, згідно актів приймання-передачі виконаних робіт (п.1.2.).

Отже, як вбачається з вищезазначеного Договору № 31 цивільно-правового характеру від 29 березня 2022 року, укладеного між КП «Сансервіс» КМР та ОСОБА_2 , останній повинен був виконувати роботу з озеленення в Металургійному районі по вул. Криворіжсталі, буд. 2.

Проте, як вбачається з Акту спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 16 вересня 2022 року, ОСОБА_2 виконував роботи не за місцем зазначеного вище Договору № 31 цивільно-правового характеру від 29 березня 2022 року а згідно п.2 Акту на території прилеглій до схилу Карачунівського водосховища, що знаходиться у Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Тобто, в даному випадку підприємством відповідача було прийнято рішення направити бригаду в особі ОСОБА_2 для усунення наслідків ракетної атаки з боку рф по Карачунівському гідровузлу, що не було узгоджено умовами договору, укладеного між КП «Сансервіс» КМР та ОСОБА_2 .

При цьому колегія суддів не приймає до уваги надану відповідачем в апеляційній інстанції в якості доказу Додаткову угоду № 1 до договору цивільно-правового характеру № 31 від 29 березня 2022 року, оскільки вказана Додаткова угода не була предметом дослідження судом першої інстанції.

Вирішуючи питання про прийняття поданих до апеляційної скарги доказів, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно ч.1-3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Тлумачення п. 6 ч.2 ст. 356, ч.1-3 ст. 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею, наприклад, якщо новий доказ з`явився після розгляду справи судом першої інстанції або раніше був недоступний заявнику. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції.

Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати вимоги ч. 1 ст. 44 ЦПК України щодо обов`язку особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і про відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні по суті спору.

Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій

Колегія суддів апеляційного суду відмовляє у прийнятті вищевказаного нового доказу, оскільки заявником взагалі не наведено обґрунтування неможливості його своєчасного надання для дослідження судом першої інстанції, з урахуванням того, що сторона відповідача приймала участь у розгляді справи та навала свої заперечення з приводу заявлених позовних вимог.

Таким чином висновок суду першої інстанції про те, що потерпілий виконував роботу, не передбачену вказаним договором, є обґрунтованим.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на безпідставність застосування до спірних правовідносин ст. 1167 ЦК України, оскільки вини підприємства у настанні з чоловіком позивачки нещасного випадку зі смертельним наслідком немає, адже замовник в особі КП «Сансервіс» КМР не несе відповідальність за життя і здоров`я особи-підрядника при виконанні ним договірних зобов`язань, не є підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди з урахуванням того, що факт смерті потерпілого від нещасного випадку під час виконання робіт за наказом відповідача встановлений Актом № 31 від 10 листопада 2022 року, що передбачає право членів сім`ї померлого на відшкодування їм моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

При цьому посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що відповідно до вимог Закону України «Про захист прав споживачів», у зв`язку з продажем йому товару неналежної якості, ним заявлені позовні вимоги, які підлягають задоволенню в повному обсязі, ґрунтуються на власному тлумаченні і розумінні позивачем правовідносин, які склалися, та положень чинного законодавства, вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанцій і не дають підстав вважати, що районним судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовна норми матеріального права, які передбачені статтею 376 ЦПК України, як підстави для скасування рішення суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишенню без змін.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Сансервіс» Криворізької міської ради залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст постанови складено 01 квітня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста