ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 695/2107/21
Провадження № 22-ц/821/226/24
Категорія: 302090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В.

суддів: Бородійчука В.Г., Василенко Л.І.

за участю секретаря: Ярошенка Б.М.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник позивача: ОСОБА_2 ,

відповідач: Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива»,

представник відповідача: Новіков Михайло Володимирович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м. Черкаси апеляційну скаргупредставника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» - адвоката Новікова Михайла Володимировича на додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 листопада 2023 року (ухваленого під головуванням судді Ушакової К.М. в приміщенні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області, повний текст рішення складено 10 листопада 2023 року) за заявою представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» - адвоката Новікова Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку, -

в с т а н о в и в :

Короткий зміст заявлених вимог

22 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської областііз позовом до СТОВ «Нива» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2023 року у задоволенні позову відмовлено.

13 жовтня 2023 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. Заяву обґрунтовано тим, що судом не вирішено питання про поділ судових витрат, які були заявлені адвокатом у клопотанні від 16.05.2023. В заяві представник СТОВ «Нива» просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Нива» судові витрати на правничу допомогу в сумі 34 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Додатковим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 листопада 2023 року заяву представника СТОВ «Нива» - адвоката Новікова М. В. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до СТОВ «Нива» про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.

У стягненні з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Нива» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 34 000 грн відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні заяви представника відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що представником відповідача у відзиві на позовну заяву не вказано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку з розглядом справи, ні в додатках до нього не містяться будь які посилання, обгрунтування та розрахунки відносно того, що представник відповідача буде просити суд стягнути із позивача понесені судові витрати на правову допомогу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із додатковим рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 листопада 2023 року, представник СТОВ «Нива» адвокат Новіков М.В. подав апеляційну скаргу, в якій, вважаючи додаткове рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає обставинам справи, незаконним та необгрунтованим, у зв`язку із чим просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Нива» витрати на правову допомогу у сумі 34 000 грн. та стягнути судові витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги.

Апеляційна скарга, зокрема мотивована тим, що клопотання про стягнення понесених відповідачем судових витрат подано до суду відповідачем 16.05.2023, при цьому , у клопотанні були вказані не попередні розрахунки, а точні витрати на професійну правничу допомогу, які підтверджені доданими доказами , рішення у справі винесено 12.10.2023. Вказаним доведено, що у позивача було 5 місяців для спростування витрат, але позивач такою можливістю не скористався.

Посилаючись на висновки, викладені у постановах Верховного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 725/42/21-ц, від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 у справі № 909/359/19 та інших, адвокат вказує, що неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат, а у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Вказує, що за змістом ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо виник спір внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результату вирішення спору.

Вважає, що судом доведено, що позивач ОСОБА_1 діяла недобросовісно та умисно з метою нанести збитки товариству, а тому позивачка має понести відповідальність за свої дії і відшкодувати відповідачу витрати на правову допомогу і таке відшкодування буде справедливим.

Вважає, що відмовляючи у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з тим, що у приєднаній до клопотання про стягнення понесених відповідачем судових витрат квитанції від 11.05.2023 не міститься інформації щодо вручення кореспонденції адресату, дати та часу, суд не врахував висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 18 квітня 2019 року у справі № 914/1955/17, де зазначено, що опис вкладення є офіційним підтвердженням наявності у відправленні того пакету документів, який був надісланий відправником.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив

Фактичні обставини справи

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 жовтня 2023 року не було вирішено питання про розподіл понесених СТОВ «Нива» витрат на професійну правничу допомогу.

13 жовтня 2023 року представником СТОВ «Нива» адвокатом Новіковим М.В. до суду першої інстанції було подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, в якій він просив стягнути з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Нива» витрати на правову допомогу у сумі 34 000 грн відповідно до клопотання від 11.05.2023 (том 2, а.с. 206-207).

Позиція Черкаського апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга представника СТОВ «Нива» адвоката Новікова М.В. підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч.1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, віднесено витрати на професійну правничу допомогу.

У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Представником відповідача СТОВ «Нива» у даній справі є адвокат

Новіков М.В., який діє на підставі довіреності від 23.02.2022 ( т. 2 а.с. 206), ордеру серії СА №10115764 ( т. 1 а.с. 120), договором про надання правової допомоги від 14.07.2020, додатковою угодою до договору від 16.08.2021 .

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи (частини перша третя статті 134 ЦПК України.)

Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат, тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Аналогічні висновки Верховного Суду щодо застосування частини другої статті 124 ГПК України, яка є тотожною за змістом частині другій статті 134 ЦПК України містяться у постановах Верховного Суду від 12 грудня 2019 року у справі № 922/1897/18, від 24 грудня 2019 року у справі № 909/359/19, від 13 лютого 2020 року у справі № 911/2686/18, від 19 лютого 2020 року у справі №910/16223/18, від 21 травня 2020 року у справі № 922/2167/19, від 10 грудня 2020 року у справі №922/3812/19, від 08 листопада 2022 року у справі № 295/12293/20.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 грудня 2021 року у справі № 922/676/21, вказано, що «подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності. Крім того, попереднє визначення суми судових витрат надає можливість судам у визначених законом випадках здійснювати забезпечення судових витрат та своєчасно (під час прийняття рішення у справі) здійснювати розподіл судових витрат. З огляду на викладене вище колегія суддів зазначає, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат».

Схожий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2020 року у справі № 922/3812/19 та від 31 березня 2021 року у справі № 916/2087/18.

Отже, відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною обставин того, що неподання іншою стороною попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які ця особа понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, порушило принцип змагальності та завадило стороні спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості та співмірності заявлених до стягнення витрат (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

Відтак, відмовляючи у задоволенні заяви про розподіл витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у суді першої інстанції, суд дійшов помилкового висновку про те, що сам по собі факт неподання стороною попереднього орієнтовного розрахунку суми судових витрат, призвело до порушення принципу змагальності та неможливості іншим учасникам судового розгляду (позивачу та його представнику) бути ознайомленими із їхнім змістом. Вказані обставини, у свою чергу, позбавили можливості іншу сторону надати свої заперечення щодо обсягів витрат, а також правильного їх обрахунку.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 травня 2023 року до суду від представника відповідача СТОВ «Нива» - адвоката Новікова М.В. надійшло клопотання про поділ судових витрат з доказами на підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на правову допомогу.

Копія даного клопотання направлена учасникам справи для надання заперечень.

Позивач ОСОБА_1 та її представник своїм процесуальним правом на надання заперечень на клопотання щодо розподілу судових витрат не скористались, заперечень до суду не подали.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 141 ЦПК України.

Зокрема, частиною другою вказаної статті встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Таким чином, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, витрати СТОВ «Нива» у суді першої інстанції підтверджується, зокрема, договором про надання правової допомоги від 14.07.2020, укладеним з АБ «Новіков та партнери», додатковою угодою від 16 серпня 2021 року.

16 травня 2023 року представником відповідача, до судових дебатів, було подано клопотання про поділ судових витрат з наданням доказів, а саме детальний опис робіт виконаних адвокатом Новіковим М.В. згідно з договором 14.07.2020 ( т. 2 а.с. 105), акт прийняття виконаних послуг від 01.10.2021, акт прийняття виконаних робіт від 01.11.2021, акт про прийняття виконаних робіт від 30.11.2021, акт про прийняття виконаних робіт від 01.02.2022, із зазначенням переліку виконаних послуг та вартості ( т. 2 а.с. 108, 11, 114,117), Рахунки № 14 від 01.10.2021, № 15 від 01.11.2021, № 16 від 30.11.2021, № 17 від 01.02.2022 (т. 2, а.с. 109, 112, 115, 118) та платіжні доручення № 1881 від 01.11.2021 (т. 2 а.с. 113), № 2056 від 30.11.2021 (т. 2 а.с. 116), № 137 від 07.02.2022 (т. 2 а.с. 119).

Надані адвокатом Новіковим М.В. документи відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України є належними доказами понесення СТОВ «Нива» витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Колегія суддів вважає, що судові витрати пов`язані з розглядом справи у суді першої інстанції у вигляді витрат на правову допомогу адвоката підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України на загальних підставах.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц).

Ознайомившись з поданими до суду документами на підтвердження витрат на правничу допомогу, колегія суддів зауважує, що заявлена до стягнення сума за виконану адвокатом роботу, є завищеною, оскільки дана справа не є справою великої складності, тому підготовка до цієї справи в суді першої інстанцій не вимагала великого обсягу юридичної й технічної роботи.

Відповідно до положень ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).

Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18), додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), у додатковій постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 756/8257/15.

У постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі №211/3113/16-ц (провадження № 61-299св17) та від 06 листопада 2020 року у справі № 760/11145/18 (провадження № 61-6486св19) зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені й в постановах Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 456/456/20 (провадження № 61-2042св22), від 01 листопада 2022 року у справі № 757/24445/21-ц (провадження 19990ск21).

Враховуючи вищевикладені висновки Верховного Суду, та не зважаючи на те , що рішенням суду першої інстанції відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову, яке залишене судом апеляційної інстанції без змін, колегія суддів вважає, що визначена адвокатом Новіковим В.М. сума витрат на правничу допомогу за надання правової допомоги у суді першої інстанції у розмірі 34 000 грн. є завищеною.

Приймаючи до уваги надані представником СТОВ «Нива» - адвокатом Новіковим М.В. докази, а також враховуючи принципи співмірності, критерії розумності розміру витрат, виходячи з конкретних обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, її обсягу, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь СТОВ «Нива» витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 17 000,00 грн.

Доводи скаржника в апеляційній скарзі, що судом доведено, що позивач діяла недобросовісно та умисно з метою нанести збитки товариству, а тому ОСОБА_1 має понести відповідальність за свої дії і відшкодувати відповідачу витрати на правову допомогу і таке відшкодування буде справедливим, не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки дані доводи були предметом розгляду у суді першої інстанції і судом було вірно зазначено, що не можна рахувати подання ОСОБА_1 позовної заяви про стягнення заборгованості по орендній платі, розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку недобросовісними діями з боку позивачки та зловживанням процесуальними правами, оскільки подання позову це право особи.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 листопада 2023 року підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення клопотання адвоката Новікова М.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 17 000 грн.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст.ст. 137, 141, 258, 270,374, 376, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» - адвоката Новікова Михайла Володимировича - задовольнити частково.

Додаткове рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06 листопада 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким клопотання представника Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» - адвоката Новікова Михайла Володимировича про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» витрати на правничу допомогу адвокатом в сумі 17 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча О.В. Карпенко

Судді В.Г. Бородійчук

Л.І. Василенко

/повний текст постанови суду виготовлено 26 січня 2024 року/