Провадження №22-ц/824/3989/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року заявниця звернулась до суду з вищевказаною заявою.

Ухвалою від 13 вересня 2023 року вищезазначену заяву було залишено без руху з наданням заявнику строку для усунення вказаних судом недоліків.

10.10.2023 року представником заявника подано заяву про усунення недоліків, однак суд першої інстанції вважав, що фактично недоліки позову не були усунені, заявниця не зареєстрована на території Подільського району м. Києва, відтак заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, заявник звернулася до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що відповідно до вимог ст.316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. При цьому вказана норма не зазначає, що таке місце проживання має бути належним чином зареєстроване. Вказує, що ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», яка закріплювала обов`язок щодо реєстрації місця проживання громадян України та іноземців, та на яку посилався суд першої інстанції, було виключено на підставі Закону №1871-ІХ від 05.11.2021 року. Вказує, що договір оренди, який був наданий заявником, є належним та допустимим доказом її місця проживання на території Подільського району м. Києва. Таким чином заявник як іноземець має право на звернення до суду.

Згідно положень ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду даної категорії розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне:

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 13 вересня 2023 року заяву ОСОБА_1 заінтересована особа: Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення залишено без руху, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження її зареєстрованого місця проживання на території Подільського району.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву позивача, зазначив, що 10.10.2023 року заявником подано заяву про усунення недоліків, які фактично не були усунені, заявниця не зареєстрована на території Подільського району м. Києва, тому заяву визнано неподаною та повернуто заявнику.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи.

Відповідно до положень п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В основу порядку розгляду справ окремого провадження закладені загальні правила позовного провадження. Оскільки справи окремого провадження мають суттєву специфіку, то провадження у цих справах становлять певний синтез загальних правил цивільного судочинства, правил, які властиві окремому провадженню в цілому, а також правил, які властиві виключно певній категорії таких справ. Тобто специфіка провадження у кожній категорії справ окремо регулюється шляхом встановлення до загального порядку розгляду справ окремих процесуальних винятків та доповнень.

Так, із матеріалів справи вбачається, що у вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Херсон, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . При цьому зазначила, що звертається до Подільського районного суду міста Києва із вказаною заявою у зв`язку з тим, що в подальшому планує проживати у АДРЕСА_1 .

10.10.2023 року заявник подала заяву про усунення недоліків заяви по справі, в якій просила долучити до матеріалів справи оригінал договору оренди житлового приміщення від 28.08.2023 року, укладеного між ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Відповідно до вказаного договору орендодавець передав, а орендарі прийняли у тимчасове платне користування з 28 серпня 2023 року по 28 лютого 2024 року нерухоме майно, а саме кімнату в квартирі АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно із ч.1 ст.316 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

За змістом ст. 33 Конституції України передбачено, що кожний, хто на законних підставах перебуває на території України, має право вільно пересуватися, вибирати місце проживання, залишати територію України. Право на свободу пересування і вибору місця проживання в межах держави як невід`ємне право кожної людини закріплено також Загальною декларацією прав людини 1948 р. (ч. 1 ст. 13), Міжнародним пактом про громадянські та політичні права 1966 р. (ст. 12), Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 р. (ст. 2) та іншими міжнародно-правовими актами.

Відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини.

Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Судом встановлено, що заявниця є іноземкою, і має право на звернення до судів України за захистом своїх прав. Водночас законом не визначено правил чи обмежень щодо розгляду справ окремого провадження за участю заявника - іноземця, який не має місця проживання в Україні, та не має жодного майна на території Україні.

Будь-яка заборона звертатися до суду за розсудом заявника у законодавстві відсутня. В той же час відмова суду у прийнятті заяви є порушенням права особи на судовий захист.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було порушено право заявника на вільний доступ до правосуддя та постановлено оскаржувану ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому ухвала суду підлягає скасуванню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням матеріалів справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 13, 367, 368, ч.2 ст. 369, 374, 379, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Подільського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2023 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий С.О. Журба

Судді: Т.О. Писана

К.П. Приходько