БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/20/24
Справа № 356/646/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року Березанський міський суд Київської області в складі:

Головуючого судді Лялик Р.М.

З участю секретарів Стрижак В.О., Настич Н.А.

Позивачки ОСОБА_1

Представника позивачки ОСОБА_2 .

Відповідача ОСОБА_3

Представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

До Березанського міського суду Київської області звернулась ОСОБА_1 позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_3 11.10.2008 року вона зареєструвала шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 163.

Від спільного подружнього життя мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Фактично шлюбні відносини з відповідачем припинені рішенням Березанського міського суду Київської області від 06.07.2022 року.

Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні та вихованні.

Належний рівень життя для сина позивачка одна не може забезпечити, а тому батько дитини, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти в частці від свого доходу. Вважає, що при сплаті відповідачем аліментів у частці від свого доходу забезпечується їхня рівність при несенні обов`язку утримання дитини.

Відповідач інших утриманців не має, працездатний, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому він може сплачувати такий розмір аліментів.

Місце роботи та розмір заробітку відповідача позивачці не відомі та він відмовляється їх повідомити та надати відповідну довідку для пред`явлення за місцем вимоги. Ніяких стягнень по виконавчих листах з відповідача ОСОБА_3 не проводиться.

Відтак, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 16.08.2023 року.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення аліментів обґрунтовуючи тим, що після розірвання шлюбу син залишився проживати з ним. Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 01.09.2023 року, їх спільний син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з 07.05.2014 року та проживає за адресою свого батька - ОСОБА_3 . Також ця обставина підтверджується актом обстеження житлових умов № 673 від 23.10.2023 року, складений депутатом Березанської міської ради Київської області, актом обстеження умов проживання від 25.10.2023 року.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 за первісним позовом заявлений ними позов підтримали та просили відмовити у задоволенні зустрічного позову.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні первісний позов не визнали та підтримали заявлений ними зустрічний позов.

За клопотанням представника ОСОБА_4 в судовому засіданні було допитано свідків.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є сусідом ОСОБА_3 . Вказав, що син ОСОБА_3 ОСОБА_7 проживає у батька періодично.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що їй відомо, що ОСОБА_3 забирає свого сина ОСОБА_9 до себе на літні канікули, дбає про сина, навчає його, хлопчик часто буває з батьком. ОСОБА_3 забирає сина до себе періодично, а решту часу дитина проживає з матір`ю.

Суд, заслухавши учасників судового процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Березанського міського суду Київської області від 06.07.2022 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 6-7).

Батьками неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим 10.11.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Березанського міського управління Київської області (а.с. 8).

Як вбачається з акту обстеження від 05.04.2023 року проведеного за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі заяви ОСОБА_1 від 04.04.2023 року умови проживання задовільні. Є електропостачання, водопровід, водовідведення, газ. Будинок умебльований відповідно до потреб родини. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: відведено окрему кімнату, де є ліжко, шафа, письмовий стіл. Дитина забезпечена одягом та взуттям відповідно до віку та сезону. За цією адресою проживають ОСОБА_10 баба (співвласник будинку); ОСОБА_11 дід (співвласник будинку); ОСОБА_1 мати; ОСОБА_5 син (а.с. 92).

Вказану обставину, а саме факт проживання дитини ОСОБА_5 разом з матір`ю, підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Враховуючи вказані вище обставини первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів підлягає задоволенню.

За змістом ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно приписів ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Принципом № 4 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, закріплено право дитини на здоровее зростання і розвиток; з цією метою їй мають бути забезпечені спеціальний догляд і охорона. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Як роз`яснено п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Оскільки із матеріалів справи вбачається, що сторони не дійшли домовленості про сплату аліментів на дитину, позивачка, з якою проживає дитина, скористалася правом звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено ст. 180 СК України.

Як визначено ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

У відповідності до абз. 1 ч. 3 ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки,сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів недоведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказами в розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень ст. 264 ЦПК України суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відтак, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та матеріальним становищем сторін, а також виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Так, при вирішенні питання щодо встановлення розміру аліментів судом враховано матеріальний стан сторін, те, що дитина проживає разом з матір`ю, домовленості між батьками про сплату аліментів не досягнуто.

Будь-яких інших доказів на спростування вимог позивачки, а також на підтвердження того, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу, суду надано не було.

За змістом ст.ст. 181, 182 СК України, п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3, по своїй правовій природі аліментні зобов`язання є періодичними платежами та підлягають сплаті щомісяця.

Таким чином, виходячи з наданих суду доказів та встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки за первісним позовом підлягають задоволенню, а саме стягненню з відповідача за первісним на користь позивачки аліментів на утримання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, оскільки вказаний розмір аліментів є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, відповідає інтересам сторін та інтересам неповнолітньої дитини, а також не суперечить чинному законодавству.

Крім того, відповідач за первісним позовом ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , так як їхній спільний син ОСОБА_5 , за його твердженням, проживає разом з ним та він забезпечує його усім необхідним.

В обгрунтування заявленого зустрічного позову ОСОБА_3 посилається на акт № 673 від 23.08.2023 року та акт № 820 від 19.10.2023 року . Зазначені письмові докази суд оцінює критично, оскільки факт проживання дитини з батьком встановлено зі слів останнього.

Окрім того, допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вказали на факт періодичного перебування дитини за місцем проживання батька.

З огляду на викладене зустрічний ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволенню не підлягає.

Положеннями ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. А відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 16.08.2023 року.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

За змістом п. 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року, судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Враховуючи ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 4-5, 12, 76-81, 89, 141, 258-259, 263-265, 268, 352, 354-355, 430 ЦПК України, ст.ст. 7, 180-182, 183 СК України,

ВИРІШИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 20.11.2003 року Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 20.11.2008 року Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на утримання їх з відповідачем неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % відпрожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 16.08.2023 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 20.11.2003 року Березанським МВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір у розмірі 1 211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Рішення суду набирає законної сили післяз акінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.03.2024 року.

Суддя Р. М. Лялик