Справа № 308/6819/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Іванова А.П.,

за участю секретаря судового засідання Боти О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

ПАТ АТ «Укргазбанк» звернулося в суд з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 20.10.2014 ОСОБА_1 підписала заяву-анкету №ВUI-3707-Ф/14-КRD на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників карткового продукту «Домовичок» з відповідним додатком щодо параметрів кредитної програми «Овердрафт «Домовичок» та орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту у формі овердрафт за вказаною програмою. До клієнта також у письмовій формі було доведено умови кредитування з програмою «Домовичок».

20.10.2014 на підставі вказаної заяви АБ «Укргазбанк» відкрив відповідачу картковий рахунок в національній валюті України на умовах тарифного плану «Домовичок» із встановленням ліміту дозволеного овердрафту в сумі 5640 грн. строком на 24 місяці з 20.10.2014 по 19.10.2016, з базовою процентною ставкою 32,9% та процентною ставкою на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом 48%, а також видано міжнародну платіжну картку типу «Домовичок».

Незважаючи на взяті на себе договірні зобов`язання, відповідач всупереч умовам договору та вимогам ст. ст. 530, 536 ЦК України їх не виконує та не здійснює погашення заборгованості за овердрафтом (кредитом), нарахованими процентами за користування овердрафтом та простроченими відсотками за користування дозволеним овердрафтом.

Внаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за договором станом на 15.05.2020 заборгованість відповідача перед банком становить 12908,49 грн., а саме: 5218,01 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 4080,55 грн. заборгованість за овердрафтом; 267,01 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням дозволеним овердрафтом; 3342,92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом.

Наявність заборгованості відповідача перед банком підтверджується випискою за договором № ВUI-3707-Ф/14-КRD за період з 20.10.2014 по 30.11.2015, виписками по рахунках відповідача № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 , № НОМЕР_5 та № НОМЕР_6 за період з 20.10.2014 по 15.05.2020.

Враховуючи, що відповідачем в добровільному порядку не вчиняються дії, спрямовані на повернення банку кредитних коштів та процентів, вимога про дострокове повернення кредиту нею не була виконана, чим грубо порушуються законні права позивача, в зв`язку з чим банк змушений звернутися з позовною заявою до суду.

На підставі наведеного, представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованість за договором №ВUI-3707-Ф/14-КRD від 20.10.2014 у розмірі 12908,49 грн. та судові витрати при поданні позовної заяви у розмірі 2102 грн.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.07.2024 відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

30.09.2020 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що 02.05.2019 на мобільний номер зателефонував працівник ПАТ АБ «Укргазбанк» і запитав, чому вона не сплачує відсотки за кредитом. Того ж дня вона звернулася у відділення банку в м. Ужгороді і за її заявою їй повідомили, що з 06.03.2019 по 26.03.2019 за рахунком 0939.980 були здійснені операції зняття коштів. Вона повідомила банк про те, що жодної операції за цей період не здійснювала. Їй працівники банку відразу запропонували сплатити 700 грн., на час поки буде проходити розслідування, щоб не виникала заборгованість за відсотками користування кредитними коштами. Вона відразу сплатила у відділенні банку 700 грн. своїх власних коштів. Їй працівниками банку запропоновано було написати заяву про службове розслідування, що вона зробила. Водночас письмово заявила банку про незгоду з транзакціями за період з 06.03.2019 по 26.03.2019 за рахунком 0939.980. Працівник служби безпеки банку повідомив усно заяву в поліцію не писати поки не встановлять перевіркою банку обставин. У встановлений законом термін 30 календарних днів вона відповіді від банку не отримала, у відділенні повідомили, що треба чекати не менше 60 календарних днів, так як задіяні міжнародні платіжні системи. 06.06.2019 вона написала заяву про шахрайські дії третіми особами в Ужгородський ВП ГУНП в Закарпатській області. Зауважує, що заперечує усі наведені позивачем обставини і не погоджується по всій частині позову, так як вона проживала і працювала у березні місяці 2019 року в м. Ужгороді, за кордон не виїжджала, операції із зняття готівки не проводила і жодній особі дозволу не давала (у банка відсутні докази передачі розпорядження її коштами за дорученням), а операції проведені без її відома і без її дозволу є шахрайськими діями. Згідно з наданою випискою банку кошти були зняті в підозрілий час і в місці, якому вона не була. Дані операції, які вона не здійснювала і не доручала іншим, датуються як «ризик банку». ПАТ АБ «Укргазбанк» відповідно до виписки надав підтвердження повернення коштів банку з 01.07.2019 по 16.07.2019 на суму 8349,05 грн. із 10000 грн. кредитних коштів. Банку залишилося повернути 1650,95 грн. За час з 02.05.2019 по 25.09.2020 систематично на її мобільний номер телефонували особи, які представлялися працівниками банку. Внаслідок шахрайських дій невідомих їй осіб і бездіяльності банку під час знаття готівки її втрати особистих коштів склали: 700 грн. оплачених за вказівкою працівника банку, щоб не нараховувалися відсотки на час здійснення банком службового розслідування; 223,68 її власних коштів, які постійно знаходилися на картковому рахунку НОМЕР_7 . Враховуючи наведене, відповідач вважає, що банком безпідставно подано позов про стягнення з неї коштів. З огляду на наведене просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості.

08.10.2020 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, у якій зазначив, що відповідач не заперечує та не спростовує того факту, що підписанням 20.10.2014 заява-анкети вона акцептувала публічну пропозицію АБ «Укргазбанк» на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників карткового продукту «Домовичок» з відповідним додатком щодо параметрів кредитної програми «Овердрафт «Домовичок», за яким їй було встановлено ліміт дозволеного овердрафту в сумі 5640 грн. строком на 24 місяці з видачею міжнародної платіжної картки типу «Домовичок». По спливу вказаного терміну кредитну програму «Овердрафт «Домовичок» за відсутності поданої до банку письмової заяви про відмову від вказаного банківського продукту відповідачу було автоматично пролонговано у відповідності до: положень вказаного вище договору; Правил (договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами, затверджених та введених в дію на підставі Протоколу №161128/11 засідання тарифного комітету АБ «Укргазбанк» від 28.11.2016; Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк», затверджених та введених в дію на підставі Протоколу №120707 засідання тарифного комітету АБ «Укргазбанк» від 12.02.2017. Відповідач у порушення термінів, встановлених п. 5.2.22 Правил, заяву про незгоду з операціями за рахунком № НОМЕР_8 на загальну суму 10426,79 грн. подала до банку лише 02.05.2019. При цьому, нею оскаржуються операції, проведені в період з 06.03.2019 по 26.03.2019. Згідно з проведеним аналізом операції мають ознаки використання реквізитів платіжної картки (номер картки, дата закінчення строку дії картки, тризначний код СVV2/СVС2) і використання реквізитів платіжної карти відповідача на проведення аналогічних операцій здійснювалося не лише в оспорюваний період, а в період з 30.01.2019 по 11.04.2019. Про всі вказані трансакції Банк інформував відповідача шляхом надсилання SMS-повідомлень на номер мобільного телефону відповідача. В той же час 12.07.2019 по інших операціях відповідача, по яких банком не було отримано підтверджуючих документів щодо оспорюваних трансакцій, на рахунок клієнта позивачем було повернуто 1650 грн. Враховуючи викладене, законодавчі норми та умови договору, зобов`язання щодо здійснення контролю за рухом коштів на картрахунку та відповідальність за усі операції, що вчинені за допомогою платіжної картки, покладено на користувача і тому банк обґрунтовано та на законних підставах ставить вимогу щодо повернення наявної заборгованості відповідачем. Позивач вважає, що позов банку до відповідача є обґрунтованим і підлягає до задоволення, а поданий відзив підлягає відхиленню.

19.10.2020 відповідач подав до суду заперечення на відзив, у яких зазначила, що 08.10.2020, отримавши лист від АТ «Укргазбанк», датований 05.10.2020 за №518/613/2020, вона дізналася про відповідь на відзив. В даному листі позивач зазначає про транзакції, які їй були невідомі, нею не здійснено і про які банк їй не надав інформації за її запитом в попередніх листуваннях. Про дані обставини АТ «Укргазбанк» її не повідомив, тому нею невідкладно заявлено про незгоду з здійсненими трансакціями за платіжними операціями за період з 01.01.2019 по 30.04.2019. Виписку, яку їй надав банк на здійснення операцій за її заявою від 02.05.2019 №9 протиречить тій виписці, яку надіслав їй банк від 05.10.2020 за №518/613/2020. Нею подана заява в поліцію та до АТ «Укргазбанк». Оскільки даних коштів вона не знімала і не передоручала, достеменно неможливо встановити, що дана заборгованість виникла з її вини. Заперечує усі наведені позивачем обставини і не погоджується по всій частині позову з підстав, наведених у відзиві. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що банком безпідставно подано позов про стягнення з неї коштів, а тому просить відмовити у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості.

15.02.2021 від представника позивача до суду надійшла заява про надання додаткових пояснень до відповіді на відзив відповідача, у яких зазначає, що банк не несе відповідальності за наслідки розголошення ПІН-коду та несанкціоноване використання банківської платіжної картки третіми особами у відповідності до умов п. 5.3 договору, а клієнт у відповідності до п. 5.2.15 Правил зобов`язаний зберігати інформацію, що дає змогу користуватися карткою, розголошення якої може привести до фінансових втрат клієнта. В даному випадку є всі підстави вважати, що відповідач ОСОБА_1 розголосила ідентифікаційні дані картки (чи передала її) комусь з рідних чи третім особам, тому, відповідальність за спричинені збитки лежить на відповідачеві. Наголошує, що відповідачем пропущено терміни, встановлені п. 5.2.22 Правил, на подання заяви про незгоду з трансакціями на загальну суму 10426,79 грн. До даної заяви представником позивача додано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 02.05.2019, а також виписку по її смарт-рахунку за вказаний період.

28.02.2024 від відповідача до суду надішли пояснення, в яких, посилаючись на практику Верховного Суду, зазначає, що зважаючи на те, що вона жодних логінів, паролів, інших даних для доступу до картки не надавала, а банком не вжито ніяких заходів із безпеки та блокування карткового рахунку, не сповіщено користувача чи він підтверджує запитувані транзакції, позовні вимоги є необґрунтовані та не підлягають до задоволення.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, просить врахувати доводи позивача, викладені у позовній заяві, відповіді на відзив, у заяві від 01.12.2020 та у заяві про надання додаткових пояснень від 12.02.2021.

Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяву, згідно з якою просять розглянути справу без їх участі, зазначивши, що проти позову заперечують та просять відмовити у його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 20.10.2014 відповідач ОСОБА_1 підписала заяву-анкету №ВUI-3707-Ф/14-КRD на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб-власників карткового продукту «Домовичок» з відповідним додатком щодо параметрів кредитної програми «Овердрафт «Домовичок» та орієнтовної сукупної вартості споживчого кредиту у формі овердрафт за вказаною програмою, відповідно до якого банк відкрив їй картковий рахунок в національній валюті України на умовах тарифного плану «Домовичок» із встановленням ліміту дозволеного овердрафту в сумі 5640 грн. строком на 24 місяці з 20.10.2014 по 19.10.2016, з базовою процентною ставкою 32,9% та процентною ставкою на прострочену заборгованість за дозволеним овердрафтом 48%, а також видано міжнародну платіжну картку типу «Домовичок».

Як вбачається з розрахунку заборгованості, станом на 15.05.2020 за зазначеним договором утворилася заборгованість у розмірі 12908,49 грн., з яких: 5218,01 грн. заборгованість за дозволеним овердрафтом; 4080,55 грн. заборгованість за овердрафтом; 267,01 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням дозволеним овердрафтом; 3342,92 грн. заборгованість за нарахованими відсотками за користуванням овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом.

13.10.2020 ОСОБА_1 звернулася до Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій зазначила, що невідома особа шляхом обману заволоділа її грошовими коштами.

На підставі вказаної заяви було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000640 від 14.10.2020, за ознаками кримінального право рушення, передбаченого ч. 1 с. 190 КК України.

Згідно з повідомленням заступника начальника СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 19.09.2023 у кримінальному провадженні №0000640, 17.12.2022 дізнавачем СД Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області прийнято рішення про закриття у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах.

Пунктом 5.2.18 Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «Укргазбанк» (надалі Правила) визначено, що клієнт зобов`язаний негайно інформувати банк про факт втрати картки та/або номера мобільного телефону та/або у випадках виявлення несанкціонованого доступу, спроб доступу сторонніми особами до рахунку/субрахунку, картки, у порядку, визначеному розділом 9 цих правил.

Відповідно до пункту 5.2.20 Правил клієнт зобов`язаний після втрати/зміни номеру мобільного телефону особисто звернутися до банку із заявою про втрату/зміну номеру мобільного телефону. У разі неможливості відвідати відділення банку, клієнт повинен сповістити про це банк за телефоном контакт-центру банку для блокування облікового запису користувача в системі ДБО та/або для внесення змін до налаштувань у SMS-banking. Сторони погоджуються, що звернення клієнта до банку із заявою про зміну номеру мобільного телефону вважається належним повідомленням про зміну номеру мобільного телефону та не потребує внесення сторонами відповідних змін до заяви-договору.

Пунктом 5.1.20 Правил передбачено, що банк зобов`язаний в разі отримання від клієнта інформації (письмової або усної за телефоном звернення) щодо компроментації особистого пароля, виявлення неналежного переказу, спроби несанкціонованого доступу до коштів на рахунку /субрахунку, щодо втрати номера мобільного телефону, на який здійснюється відправлення ОТР-пароля, упродовж однієї години припинити подальше обслуговування клієнта в межах відповідного продукту шляхом блокування облікового запису користувача в системі ДБО.

Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22); продукція це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (пункт 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (пункт 17); виконавець це суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (пункт 3).

Згідно зі ст.1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його ж рахунка, банк повинен негайно, після виявлення порушення, зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб`єктів переказу, а також визначення загального порядку здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до вимог пункту 6 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України №705 від 05.11.2014, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних відносин, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Відповідно до п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою правління Національного Банку України від 05 листопада 2014 року №705, користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Суд вважає, що відповідач здійснила всі визначені заходи, які передбачені в даному випадку щодо доведення своєї невинуватості у здійсненні зазначених дій, а отже, як користувач картки не може нести відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положеннями ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням положень пункту 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та п. 9 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платежів засобів і здійснення операцій з їх використанням, ПАТ АБ «Укргазбанк» не надало доказів, які б спростовували доводи відповідача про те, що банківською карткою відповідач не користувалася, не втрачала, іншим особам не передавала, ПІН-коду нікому не повідомляла, та взагалі під час здійснення банківських операцій з картковим рахунком перебувала у місці їх вчинення.

Така ж правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі №6-71цс15, в якій зазначено, що відповідно до пунктів 6.7, 6.8 Положення «Про порядок емісії спеціальних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням», затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30 квітня 2010 року №223, банк у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі №127/23496/15-ц (провадження №61-3239св18), від 20 червня 2018 року у справі №691/699/16-ц (провадження №61-16504св18) вказану правову позицію підтримав.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 як користувач картки своїми діями чи бездіяльністю не сприяла втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, списання грошових коштів з карткового рахунку відбулося не за її розпорядженням і вона не повинна нести відповідальності за такі операції. Виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, відповідач повідомила про цей факт банк та звернулася до правоохоронних органів.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ АТ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою у позові судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 3, 6, 203, 1073 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 223, 258, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позовної заяви публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду А.П. Іванов