Головуючий суддя в суді І інстанції
Єдиний унікальний № 374/408/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2024 року Ржищівський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Юрченка С.О.,

за участі секретаря - Папенко О.О.,

позивачки - ОСОБА_1 (не з`явилась),

представника відповідача - (не з`явився),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ржищівської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла вказана вище позовна заява. Позивачка мотивувала позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема на квартиру під номером один в житловому будинку АДРЕСА_1 з відповідними будівлями та спорудами, що належала померлій на підставі свідоцтва про власності, виданого Ржищівським комбінатом комунальних підприємств 22.11.1996, зареєстрованого у Ржищівському бюро технічної інвентаризації за реєстром № 3050 в кн. 14. На цю спадщину спадкоємиці - дочці ОСОБА_1 державним нотаріусом Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 грудня 2011 року. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно в книзі № 14, номер запису: 3050, реєстраційний номер майна: 35446528, то підтверджується інформаційною довідкою № 345868756 від 08.09.2023 року. Крім того, свідоцтва про право на спадщину за законом були видані також на земельну ділянку площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд під кадастровим номером :69:026:0129, розташованої в АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 479348, та на земельну ділянку площею 0,0165 га для ведення особистого селянського господарства під кадастровим номером :69:026:0130, розташованої в АДРЕСА_1 , що належала померлій ОСОБА_2 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 479349. Звернувшись до державного нотаріуса Ржищівської міської державної нотаріальної контори Отькало С.В. з питання укладення договору-купівлі продажу вказаного нерухомого майна, остання усно повідомила, що не можливо зареєструвати правочин купівлі-продажу, оскільки об`єктом нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом є квартира, а цільове призначення земельних ділянок, які розташованої за цією ж адресою, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та для ведення особистого селянського господарства. Насправді, за своїми технічними характеристиками зазначений об`єкт нерухомого майна є житловим будинком, а не квартирою. Зміна статусу нерухомого майна із житлового будинку на квартиру відбулося у зв`язку з допущеною помилкою у свідоцтві про право власності на житло, виданого 22 листопада 1996 року Ржищівським комбінатом комунальних підприємств, згідно з розпорядженням від 21 листопада 1996 року № 75, у якому зазначено квартиру АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_2 . Наразі виправити допущену помилку у свідоцтві про право власності на житло не є можливим, оскільки діяльність Ржищівського комбінату комунальних підприємств припинена. 13 вересня 2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до Ржищівської міської ради Київської області із заявою про зміну статусу нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з квартири на житловий будинок, на що отримала відмову, яка мотивована тим, що до повноважень органів місцевого самоврядування не входить прийняття рішення щодо зміни статусу нерухомого майна. Разом з тим, виконавчим комітетом Ржищівської міської ради Київської області рекомендовано вирішити це питання у судовому порядку. Той факт, що зазначений об`єкт нерухомого майна є житловим будинком підтверджується наступними документами. Так, згідно з рішенням комісії по приватизації житла Ржищівського комбінату комунальних підприємств № 75 від 20 листопада 1996 року, ОСОБА_2 передано у приватну власність будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 82,1 кв. м, житловою площею 42,2 кв.м, що має три кімнати. 16 серпня 1996 року на вказаний житловий будинок був виготовлений технічний паспорт. Також, доказом того, що зазначений об`єкт нерухомості є житловим будинком, а не квартирою, є приватизовані ОСОБА_2 земельні ділянки під житловим будинком, цільове призначення яких: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), та для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 13 грудня 2011 року. До того ж, у разі, якби на зазначених земельних ділянках був розміщений багатоквартирний будинок, то цільове призначення таких ділянок було б визначене як "земельні ділянки багатоквартирних будинків та належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності" у відповідності до ст. 42 Земельного кодексу України. У зв`язку із допущеною помилкою в назві зазначеного об`єкта нерухомого майна, а саме квартира замість житловий будинок, позивачка позбавлена можливості розпоряджатися належним чином своєю власністю, тому єдиним способом захисту права власності на своє нерухоме майно, є звернення до суду з цим позовом. Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 392 ЦК України позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,1 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. Внести зміни до відкритого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу на квартиру (реєстраційний номер майна - 35446528) в частині зміни типу об`єкта: з «квартира» на «житловий будинок», у частині адреса нерухомого майна: з « АДРЕСА_3 » на « АДРЕСА_1 » та скасувати зареєстроване на неї право приватної власності на квартиру.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримувала, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без участі представника Ржищівської міської ради Київської області, щодо вирішення спору покладався на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Згідно копії рішення Ржищівського комбінату комунальних підприємств № 75 від 20 листопада 1996 року, ОСОБА_2 передано у приватну власність будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 82,1 кв. м, житловою площею 42,2 кв. м, що має 3 кімнати (а.с.10).

Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 22 листопада 1996 року, квартира, що знаходиться в АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_2 (а.с.11).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_2 від 13 грудня 2011 року, сподкоємицею майна ОСОБА_2 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з квартири АДРЕСА_2 з відповідними надвірними будівлями та спорудами (а.с.12).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_3 від 13 грудня 2011 року, сподкоємицею майна ОСОБА_2 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0165 га для ведення особистого селянського господарства під кадастровим номером :69:026:0130, розташованої АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії НОМЕР_4 від 13 грудня 2011 року, сподкоємицею майна ОСОБА_2 , 1927 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є її дочка ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд під кадастровим номером :69:026:0129, розташованої АДРЕСА_1 (а.с.14).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 345868756 від 08 вересня 2023 року, квартира АДРЕСА_2 , належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (а.с. 15-16).

Згідно копії технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду, власниками житлового будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 (а.с. 17-20).

Згідно інформації виконавчого комітету Ржищівської міської ради Київської області № 02-03-01/В.729.2 від 13 вересня 2023 року, ОСОБА_1 повідомлено, що до повноважень органів місцевого самоврядування не входить прийняття рішень щодо зміни статусу нерухомого майна та рекомендовано звернутися до суду (а.с.21).

Згідно висновку про ринкову вартість квартири, літера "А", яка розташована по АДРЕСА_2 , ринкова вартість квартири, яка належить ОСОБА_1 складає 113600 грн (а.с.22).

Згідно з ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю та мирно володіти своїм майном; право приватної власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

За змістом положень ст. 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України визначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У розумінні зазначених приписів суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

За приписами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно зі ст. 319, 321 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, що закріплено в ст. 321 Цивільного кодексу України.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена у п. 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх - обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що позивачем доведено підстави для задоволення позовних вимог.

За змістом ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Керуючись ст. 15, 16, 215, 316, 321, 328, 392 ЦК України, ст. 2, 4, 12, 81, 82, 128, 247, 258, 259, 263-265, 268, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ржищівської міської ради Київської області про визнання права власності на житловий будинок, - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 82,1 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м.

Внести зміни до відкритого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділу на квартиру (реєстраційний номер майна - 35446528) в частині зміни типу об`єкта: з «квартира» на «житловий будинок», в частині адреси нерухомого майна: з « АДРЕСА_3 » на « АДРЕСА_1 » та скасувати зареєстроване на ОСОБА_1 право приватної власності на квартиру на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі Ржищівською міською державною нотаріальною конторою 13 грудня 2011 року за № 4106.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя