Справа № 515/1290/23
Провадження № 2/513/132/24
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2024 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої судді Рязанової К.Ю., за участю секретаря судового засідання Шевченко Є.Д., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

у с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позов обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області померла її матір ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку та господарських будівель і споруд.

04 липня 2023 року з Виконавчого комітету Татарбунарської міської ради отримала листа про те, що в архіві виконавчого комітету ради зберігається невитребуваний заповіт від 14 грудня 2015 року, складений на її ім`я. При отриманні копії заповіту, складеного матір`ю ОСОБА_2 , позивачка вперше дізналася про його існування та зміст, яким остання на випадок своєї смерті розпорядилась усім належним їй майном на її користь.

Постановою державного нотаріуса Саратської державної нотаріальної контори Одеської області Колесник Д.Ю. від 04 серпня 2023 року їй було відмовлено в оформленні спадкових прав за заповітом у зв`язку із пропуском шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини.

Вважає поважними причини такого пропуску, оскільки про наявність самого заповіту вона дізналася лише з повідомлення міської ради.

Ухвалою Татарбунарського районного суду Одеської області від 16 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження.

09 листопада 2023 року на адресу Татарбунарського районного суду Одеської області на виконання ухвали суду від 16 серпня 2023 року надійшла спадкова справа №164/2023 до майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 19 грудня 2023 року справу прийнято до провадження та призначено до підготовчого засідання.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Ковпак О.В. надав суду заяву про слухання справи в його та позивача відсутність, позовні вимоги підтримали повністю, судові витрати просили не стягувати з відповідача.

Представник відповідача Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області Логінов О.Г., згідно з поданою заявою просив справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши письмові докази, суд дійшов до таких висновків.

Частинами 3, 4 ст.200 ЦПК України визначено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області померла ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про її смерть, виданого за актовим записом №463, місце реєстрації смерті: Татарбунарський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.7).

За життя спадкодавець ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений секретарем Нерушайської сільської ради Татарбунарського району Одеської області Садковською Г.Г. 14 грудня 2015 року зареєстровим №27, згідно з яким заповіла все майно, що буде їй належати на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого не складалося, а також все те, на що вона матиме право, позивачці у справі (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1 та присадибну земельну ділянку для обслуговування вказаного будинку та господарських будівель і споруд, площею 0,2293 га, що належала їй на праві власності згідно з копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 502136, виданого 28 квітня 2010 року на підставі рішення виконавчого комітету Нерушайської сільської ради від 23 липня 1997 року № 24 (а.с.10).

Судом досліджено спадкову справу № 164/2023, заведену 07 липня 2023 року щодо майна ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.29-46).

Відповідно до довідки № 199 від 26 червня 2023 року Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 ; на день смерті була зареєстрована сама (а.с. 33).

Відповідно до довідки Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею фактично, без реєстрації, проживала її донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка здійснювала за нею догляд та фактично вступила у володіння та управління спадковим майном (а.с. 34).

Інші спадкоємці відповідно до копії спадкової справи відсутні.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії: посвідчують правочини (договори, заповіти, довіреності, вимоги про нотаріальне посвідчення правочину тощо); вживають заходів щодо охорони спадкового майна; видають свідоцтва про право на спадщину.

На нотаріусів може бути покладено вчинення інших нотаріальних дій згідно із законом (частина друга статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини суд визнав поважними.

Згідно з п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Предметом спору є встановлення додаткового строку для прийняття спадщини позивачем, оскільки остання після смерті матері ОСОБА_3 , будучи спадкоємцем за заповітом, пропустила строк для прийняття спадщини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка вказує, що вона не знала про існування вищевказаного заповіту, тому не зверталася до нотаріуса з відповідною заявою протягом визначеного законом строку.

Відповідно до положень статті 63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, на нотаріуса покладено обов`язок щодо повідомлення спадкодавця про необхідність подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом чи про відмову від її прийняття, щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини.

Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі № 263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 76 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окрему, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Застосування принципу змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно згаданий принцип не передбачає обов`язок суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Як вбачається із дослідженої спадкової справи № 164/2023, нотаріусом не було скеровано повідомлення про відкриття спадщини позивачці. Також, в матеріалах спадкової справи відсутні відомості про виклик позивачки шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі. Доказів того, що позивачка була присутня під час складання заповіту або їй була вручена копія такого заповіту, або доведено його зміст іншим чином, як за життя спадкодавця та в межах шестимісячного строку, після її смерті, матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене, суд вважає причину пропуску позивачкою встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, можна визнати поважною, оскільки вона не була обізнаною про існування заповіту, а також наведені позивачкою причини є об`єктивними та істотними труднощами, у зв`язку з чим позивачка була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини в межах визначеного законом строку.

Виходячи з досліджених в судовому засіданні доказів, з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне визначити позивачці додатковий строк три місяці для подачі нею заяви про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки вона пропустила вказаний строк з поважних причини.

На підставі ст. 1272 ЦК України, керуючись ст. 2, 7, 19, 48, 76-81, 200, 211, 247, 258-259, 263-265, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Татарбунарської міської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , додатковий строк три місяці з дня набрання чинності наявного рішення суду, для подачі нею заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 23 січня 2024 року.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт громадянина України НОМЕР_1 , виданий 03 лютого 1997 року Татарбунарським РВ УМВС України в Одеській області, картка фізичної особи платника податків НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивачки: адвокат Ковпак Олександр Вікторович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії № 2333, видане Одеською обласною КДКА 18 вересня 2012 року на підставі рішення № VI-38/194 від 14 вересня 2012 року.

Відповідач: Татарбунарська міська рада Білгород-Дністровського району Одеської області, , адреса місцезнаходження: вул. Лесі Українки, буд. 18, м. Татарбунари, Білгород-Дністровський район, Одеська область, 68100.

Суддя К. Ю. Рязанова