Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6733/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., при секретарі Казимірська Н.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В., про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Королівської селищної ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору державний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Боричок К.В. про визнання права власності.

Згідно позовних вимог просить визнати за нею у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1 .

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивачки ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , яке видане 15.02.2012 року, виконкомом Новоселицької сільської ради Виноградівського району Закарпатської області.

Після смерті сестри відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_2 та земельна частка (пай) площею 0,53 га в СВАТ ім. Шевченка, Берегівського району Закарпатської області.

Чоловік сестри, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Інших родичів, що можуть претендувати на спадщину сестри ОСОБА_2 немає. Так як її похованням та веденням домашнього господарства займалась позивачка, фактично вступила у спадкові права за сестрою. Підтвердженням цього факту є довідка видана виконавчим комітетом Новоселицької сільської ради №85 від 15.02.2012 року.

За прийняттям спадщини позивачка звернувся до Виноградівської державної нотаріальної контори. Однак, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно, державним нотаріусом Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відмовлено.

Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивач не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок.

Таким чином, позивач, який в порядку спадкування за законом успадкував спадкове майно, яке згідно положень закону належить йому з часу відкриття спадщини, не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення нею повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном, вважає, що є всі правові підстави звернутися до суду із позовом про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно.

Сторони у судове засідання не з`явилися, подали зави про розгляд справи без їх участі.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, відповідно до ч.4 ст. 200 ЦПК України судом у підготовчому судовому засіданні ухвалюється рішення.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, суд приходить до переконання, що дані конкретні правовідносини врегульовані ЦК України.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивачки ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть Серія НОМЕР_2 від 15.02.2012 року (а.с.27).

Чоловік сестри, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис № 12, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3 від 22.07.1999 року (а.с.7).

Родинні відносини позивачки з померлою ОСОБА_2 підтверджуються Свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_4 , актовий запис №2, виданий 28.01.1967 р., відповідно до якого ОСОБА_4 , 1941 р.н. є дружиною ОСОБА_5 , 1944 р.н., і змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 » (а.с.10) та Свідоцтвом про одруження, серія НОМЕР_5 , актовий запис №2, виданий 04.11.2011 р., відповідно до якого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є дружиною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_10 » (а.с.6).

За прийняттям спадщини після смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачка в межах шестимісячного строку для прийняття спадщини, подала заяву до державного нотаріуса від 05.07.2012 року (а.с.26).

Донька померлої ОСОБА_11 21.02.2012 року подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.25).

Згідно довідки КП Виноградівське РБТІ №640 від 04.10.2023 року, житловий будинок по АДРЕСА_2 рахується за померлою ОСОБА_2 , правовстановлюючі документи не оформлено (а.с.24).

Згідно рішення Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.07.2023 року у справі №299/3242/23 за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) визнано за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 право власності в порядку спадкування за законом після смерті сестри ОСОБА_2 , яка ІНФОРМАЦІЯ_5 на земельну частку (пай) в колективній власності КСГП СВАТ ім.. Шевченка, розміром 0,53 га. Рішення набрало законної сили. (а.с.11-12 зв.).

У вказаному рішенні встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є спадкоємцем по смерті сестри ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину прийняла, донька померлої ОСОБА_11 подала до нотаріуса заяву про відмову від прийняття спадщини за померлою матір`ю ОСОБА_2 .

Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до положень п.3.3. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем.

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до приписів ст.41 Конституції України та п.2 ч.1 ст.3, ст.321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно положень п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності може бути проведена на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвеціїї про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 статті 392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, до це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним Документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Обставини, встановлені рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області від 25.07.2023 року у справі №299/3242/23 за позовом ОСОБА_1 до Королівської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) в силу полень ч.4 ст.82 ЦПК України преюдиційне значення.

Судом встановлено, що позивачка є спадкоємцем за законом другої черги після смерті рідної сестри (ст.1262 ЦК України). Спадщину прийняла. Спадкоємець першої черги спадкування донька померлої в межах шестимісячного строку від прийняття спадщини відмовилася. Інші спадкоємці відсутні. Правовстановлюючі документи на спадковий будинок відсутні.

Належність спадкодавцю спадкового майна доведено належними та допустимими доказами.

За вказаних обставин позивачем на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати в порядку спадкування за законом за ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , право власності на житловий будинок з надвірними побудовами в АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо