Березівський районний суд Одеської області
26.03.2024
Справа № 494/1340/21
Провадження № 2/494/20/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2024 року м. Березівка Одеської області

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря судового засідання - Козубенко О.О.,

представника позивача - Ковтун К.В

представник відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні Березівського районного суду Одеської області цивільну справу №494/1340/21 за позовом Фермерського господарства «Боровой» до ОСОБА_2 «Про стягнення грошових коштів, витрачених на засів земельних ділянок, договір оренди яких припинено достроково», -

В С Т А Н О В И В:

До Березівського районного суду Одеської області надійшов цивільний позов Фермерського господарства «Боровой» до ОСОБА_2 «Про стягнення грошових коштів, витрачених на засів земельних ділянок, договір оренди яких припинено достроково».

Справу на підставі протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 18.10.2021 року визначено судді Дєткову О.Я.

Відповідно до розпорядження №527 від 15.12.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_3 .

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справ між суддями від 15.12.2021 року, вищевказана справа надійшла у провадження судді Лебединського С.Й.

В провадженні судді Березівського районного суду Одеської області Лебединського С.Й. перебувала на розгляді цивільна справа №493/1340/21 за позовом Фермерського господарства «Боровой» до ОСОБА_2 «Про стягнення грошових коштів, витрачених на засів земельних ділянок, договір оренди яких припинено достроково».

Відповідно до розпорядження №264 від 20.11.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_4 .

На підставі викладеного 20.11.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А.

Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 22.11.2023 року справу прийнято до свого провадження, та у зв`язку з надмірним навантаженням,- призначено судове засідання на 11.01.2024 року.

На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказала, що 30.05.2016 року між ОСОБА_2 та ФГ «Боровой» укладено два договори оренди землі строком на сім років, а саме договір оренди земельних ділянок за кадастровим номером :01:001:0112 площею 6.7992 га та кадастровим номером :01:002:0033 площею 7.11 га. 07.11.2019 року рішенням Березівського районного суду Одеської області, за позовом ОСОБА_2 до ФГ «Боровой», договори оренди на вищевказані земельні ділянки достроково розірвано та стягнуто орендну плату. Вказане рішення суду ФГ «Боровой» було оскаржене, однак апеляційна та касаційна інстанції залишили рішення без змін, а саме 20.01.2021 року Верховний суд виніс ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, отже рішення першої інстанції набрало законної сили 20.01.2021 року, коли сільськогосподарський рік вже розпочався. Вказані земельні ділянки було засіяно, в загальному вартість засіву скала 124867.88 грн. 26.04.2021 року позивач надсилав відповідачу вимогу про компенсацію грошових коштів, однак останній гроші не надав та в липні 2021 року самостійно зібрав та привласнив урожай. У зв`язку з вказаним позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені у на засів земельних ділянок, сплачений при поданні позову судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу.

10.11.2022 року на адресу суду представник відповідача надіслав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 26.09.2019 року накладено заборону вчиняти будь-які дії стосовно спірних земельних ділянок за кадастровим номером :01:001:0112 площею 6.7992 га та кадастровим номером :01:002:0033 площею 7.11 га, розташованих на території Михайло-Олександрівської сільської ради Березівського району Одеської області. Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, вбачається, що право оренди землі у ФГ «Боровой» припинено з 28.12.2019 року, а тому позивач не мав права користування вказаним земельними ділянки після 28.12.2019 року, а тому просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.86-88).

02.12.2023 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, вказала, що не погоджується з посиланням представника відповідача на ухвалу суду від 26.09.2019 року по справі №494/495/19 щодо заборони вчиняти будь-які дії стосовно спірних земельних ділянок, оскільки в ухвалі чітко не зазначено які саме дії заборонено вчиняти. Також вважає, що рішення суду по вищевказаній справі набрало законної сили 20.01.2021 року, так як саме тоді Верховний Суд виніс ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скарго ФГ «Боровой». Отже, твердження представника відповідача, що після 28.12.2019 року ФГ «Боровой» не мало статусу орендаря, не відповідає дійсності. ФГ «Боровой» до 20.01.2021 року було законним орендарем земельних ділянок, тому має право на відшкодування понесених витрат, просила задовольнити позов (а.с.115-117).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан , який продовжено до 13.05.2024 року.

В судовому засіданні 26.03.2024 року представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.03.2024 року з позовом не погодився та просив у його задоволенні відмовити, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву.

Вислухавши представника позивача та представника відповідача у судовому засіданні, врахувавши відзив на позовну заяву та відповідь на відзив, вивчивши матеріали справи, оцінивши і проаналізувавши докази, суд вважає позов таким, що підлягає залишенню без задоволенню, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що 30.05.2016 року між ОСОБА_2 та ФГ «Боровой» укладено договори оренди земельних ділянок за кадастровим номером :01:001:0112 площею 6.7992 га та кадастровим номером :01:002:0033 площею 7.11 га, розташованих на території Михайло-Олександрівської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.17-26).

Рішенням Березівського районного суду Одеської області по справі №494/495/19 від 07.11.2019 року достроково розірвано вищевказані договори землі від 30.05.2016 року (а.с.27-31).

Постановою Одеського апеляційного суду від 01.12.2020 року рішення Березівського районного суду Одеської області від 07.11.2019 року залишено без змін, та ухвалою Верховного суду від 20.01.2021 року у відкритті касаційної провадження за скаргою ФГ «Боровой» на рішення від 07.11.2021 року відмовлено (а.с.32-38).

Згідно до ч.1 ст.4 ст.12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 95 Земельного кодексу України передбачено, що землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: а) самостійно господарювати на землі; б) власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; в) використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; г) на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; ґ) споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди; д) користуватися іншими правами, передбаченими законом або договором. 2. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Статтею 25 Закону України «Про оренду землі» також передбачено, що орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи; здійснювати в установленому законодавством порядку за письмовою згодою орендодавця будівництво водогосподарських споруд та меліоративних систем.

З позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 124867 грн 88 коп., витрачених на засів земельних ділянок, договір оренди яких припинено.

Тобто, на момент розгляду справи, сторони не перебувають у договірних відносинах та позивач не є орендарем вищевказаних земельних ділянок.

Як встановлено вище, між сторонами оренди землі виник спір щодо дострокового розірвання договорів оренди вищевказаних земельних ділянок, який розглядався у Березівському районному суді Одеської області (справа №494/495/19).

Згідно наданих матеріалів, під час розгляду даної справи винесено ухвалу від 26.09.2019 року про вжиття заходів забезпечення позову.

Відповідно до ухвали Березівського районного суду Одеської області від 26.09.2019 року вжито заходів забезпечення позову, заявленого ОСОБА_2 до ФГ «Боровой» про дострокове розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати, шляхом заборони ФГ «Боровой» вчиняти будь-які дії стосовно земельних ділянок за кадастровим номером :01:001:0112 площею 6.7992 га та кадастровим номером :01:002:0033 площею 7.11 га, розташованих на території Михайло-Олександрівської сільської ради Березівського району Одеської області (а.с.89).

Під час судового засідання, представник позивача вказала, що на той час, по вищевказаній справі №494/495/19 приймав участь інший представник та дана ухвала про вжиття заходів - не оскаржувалась. Вказане також підтвердив представник відповідача, що дана ухвала є діючою.

Водночас, під час судового засідання представник позивача зазначила, що засів вищевказаних земельних ділянок відбувався саме в серпні 2020 року, тобто після винесення ухвали про вжиття заходів забезпечення позову від 26.09.2019 року та після винесення рішення суду по справі від 07.11.2019 року, яким достроково розірвано договори оренди. .

Посилання представника позивача на те, що в ухвалі від 26.09.2019 року не вказано саме який спосіб заборони та стаття 150 ЦПК України не містить переліку видів забезпечення позову такого виду як заборона вчиняти будь-які дії, не може слугувати беззаперечною підставою для вчинення ФГ «Боровий» дій по засіву даних земельних ділянок та в подальшому вимагання стягнення грошових коштів.

Згідно ч.2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Однак, ФГ «Боровой» проігноровано ухвалу суду від 26.09.2019 року та здійснено засів земельних ділянок у серпні 2020 року під час дії ухвали про забезпечення позову.

Більш того, згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 08.01.2020 року вбачається, що договір оренди вищезазначених земельних ділянок, укладений між ОСОБА_2 та ФГ «Боровой», припинено на підставі рішення суду від 07.11.2019 року (а.с. 90-91).

Під час судового засідання, представник позивача зазначила, що дані дії державного реєстратора не оскаржувались, а тому посилання представника позивача про безпідставність та незаконність таких внесень з боку державного реєстру, будь-якими доказами не підтверджуються та не спростовуються.

ФГ «Боровой» достовірно знав про вищевказані рішення, оскільки апеляційну скаргу на рішення суду від 07.11.2019 року, - подано зі слів представника позивача у січні 2020 року, тобто до засіву вищевказаних земельних ділянок у серпні 2020 року

Отже, суд доходить висновку, що ФГ «Боровой» всупереч ухвали про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони ФГ «Боровой» вчиняти будь-які дії на вищевказаних земельних ділянках та не маючи статусу орендаря земельних ділянок після офіційного внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08.01.2020 року, що належать відповідачу, а тому не має законних підстав вимагати стягнення грошових коштів за обробіток та засів земельних ділянок у серпні 2020 року.

Відповідно до положень ч.ч.1-4 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та згідно з ч.ч.1, 5, 6, 7 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Встановлені вищевказані обставини справи, на переконання суду, свідчать про відсутність підстав для задоволення заявлених позивачем до відповідача вимог, а тому позов необхідно залишити без задоволення.

Згідно ч.1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 встановлено: інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, - судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13,76-81,133,141, 263,264,265 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Фермерського господарства «Боровой» до ОСОБА_2 «Про стягнення грошових коштів, витрачених на засів земельних ділянок, договір оренди яких припинено достроково» залишити без задоволення.

Судові витрати розподілити згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач ФГ "Боровой" (вул. Миру 17, с. Веселинівка Березівського району Одеської ообласті, )

Відповідач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 01.04.2024 року.

Суддя І.А. Римар