Справа № 712/486/23
Провадження № 2/712/156/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

головуючого судді Токової С.Є.

при секретарі Білик О.Ю.

з участю позивача : ОСОБА_1

представників сторін:

позивача - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черкаського політехнічного фахового коледжу про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відсторонення від роботи, стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у січні 2023 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відсторонення від роботи, стягнення моральної шкоди. Просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Черкаського політехнічного фахового коледжу від 24 листопада 2021 року № 31 про його звільнення з посади заступника директора з виховної роботи; поновити його на посаді заступника директора з виховної роботи Черкаського політехнічного фахового коледжу з 24 листопада 2021 року; стягнути з Черкаського політехнічного фахового коледжу на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2021 року по 15 січня 2024 року; визнати протиправним та скасувати наказ Черкаського політехнічного фахового коледжу від 11 листопада 2021 року № 73 про відсторонення його від роботи; стягнути з Відповідача на його користь середній заробіток за час відсторонення від роботи з 11 листопада 2021 року по 24 листопада 2021 року в розмірі 7255,90 грн. та стягнути моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 01 вересня 2009 року він працював в Черкаському політехнічному технікумі. З 01 вересня 2009 року обіймав посаду заступника директора з виховної роботи Черкаського політехнічного технікуму.

Наказом директора Черкаського політехнічного фахового коледжу від 24.11.2021 № 31 його було звільнено з роботи за п.3 ст. 40 КзПП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Підставами для звільнення указано: наказ про оголошення догани № 30 від 30.08.2021; наказ про оголошення догани № 56 від 08.10.2021; вимога від 03.11.2021 (вих. № 228/2-03), вимога від 03.11.2021 (вих. № 229/2-03), доповідна Чен Н.А. від 24.11.2021; подання до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 ; витяг з протоколу № 12 позачергового засідання профспілкового комітету.

Позивач вважає наказ про звільнення № 31 від 24.11.2021 протиправним, необгрунтованим, таким, що прийнятий з порушенням норм трудового законодавства. Накази від 30.08.2021 № 30 та від 08.10.2021 № 56 про оголошення доган, оскаржуються в судовому порядку в іншому провадженні ( справа № 712/12887/21).

Щодо інших підстав для звільнення позивач вважає, що ним виконувалась робота добросовісно з вчасним виконанням покладених на нього завдань, що відповідала його професійним обов`язкам. Претензії директора, на думку Позивача, пов`язані виключно з упередженим до нього ставленням.

Також, позивач зазначив, що 03.11.2021 у його дружини, яка також є працівником коледжу, виявили хворобу Covid. Відповідно до вимог постанови КМУ від 09.12.2020 № 1236, він повідомив керівництво закладу про контактність із хворим та з метою запобігання поширенню хвороби, він змушений був покинути приміщення Черкаського політехнічного фахового коледжу.

За період з 04.11.2021 по 10.11.2021 він отримав листок непрацездатності, у звязку з перебуванням під наглядом лікаря на самоізоляції.

Після отримання негативного ПЛР тесту він вийшов на роботу та в цей же день йому вручено наказ № 73 від 11.11.2021 про відсторонення від роботи. Підставою для відсторонення вказана відсутність щеплення від гострої респіраторної хвороби Covid-19. Вважає наказ № 73 таким, що винесений з порушенням трудового законодавства. Ніякі письмові пояснення щодо факту відмови чи ухилення від вакцинації в нього не відбиралися. В усному порядку ним було повідомлено роботодавця про наявність негативного ПЛР тесту, однак Відповідач перш ніж видавати наказ про відсторонення від роботи не надав йому можливості надати довідку із закладу здоров`я.

Крім того, видачею наказу про звільнення без законних на те підстав, йому спричинено моральну шкоду, як виразилась у втраті нормальних життєвих зв`язків, у зв`язку з втратою доходу, він не може утримувати свою сім`ю. Необгрунтоване звільнення за п.3 ст. 40 КЗпП накладає на нього певні обмеження в подальшому працевлаштуванні. З урахуванням фактичних обстави справи, моральну шкоду позивач оцінює в 5000 грн.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2023 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

10 березня 2023 року до суду надійшов відзив Черкаського політехнічного фахового колледжу. Відповідно до поданого відзиву, Відповідач заперечують проти позову та зазначили, що звільнення Відповідача відбулось із дотриманням норм трудового законодавства. Встановивши свідоме ухилення Позивача від виконання службових обов`язків, небажання надавати пояснення щодо неналежної поведінки, відсутність поважних причин невиконання трудових обов`язків, з огляду на систематичність порушень трудової дисципліни та неодноразове притягнення Позивача до відповідальності протягом року за раніше допущені порушення (накази про оголошення доган від 30.08.2021 р. №30 та від 08.10.2021 р. №56), заручившись підтримкою профспілкового комітету щодо звільнення Позивача з роботи, Відповідачем було прийнято рішення про притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором по п.3 ст. 40 КЗпП України. Також зазначили, що відсторонення від роботи (виконання робіт) певних категорій працівників, які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, було передбачене чинним на той момент законодавством. Приписи законів України з приводу такого відсторонення є чіткими, зрозумілими та дозволяють працівникові розуміти наслідки його відмови або ухилення від такого щеплення за відсутності медичних протипоказань, виявленої за наслідками медичного огляду, проведеного до моменту відсторонення, а роботодавцеві дозволяють визначити порядок його дій щодо такого працівника. Як слідує з матеріалів справи, на момент спірних правовідносин Позивач працював на посаді заступника директора з виховної роботи ЧПФК і належав до числа працівників, які підлягали обов`язковому профілактичному щепленню від COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. З огляду на те, що посада Позивача передбачала постійний особистий контакт з невизначеною кількістю осіб з числа викладачів, адміністративного та технічного персоналу, студентів, враховуючи небезпеку розповсюдження інфекційної хвороби, враховуючи те, що на момент видання наказу №73 від 11.11.2021 р. про відсторонення від роботи Позивачем не було надано передбачених законодавством документів, які б дозволили Позивачеві продовжувати роботу на посаді Відповідачем було видано наказ №73 від 11.11.2021 року про відсторонення Позивача від посади у повній відповідності з чинним законодавством. Посилання Позивача на наказ МОЗ від 24.12.2020 р. №3018 «Про затвердження Дорожньої карти з впровадження вакцини від гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» щодо нібито визначення вакцинації від коронавірусу як добровільної для всіх груп населення та професійних груп не заслуговують на увагу та є намаганням ввести суд в оману, оскільки на момент спірних правовідносин наказом МОЗ від 27.10.2021 року №2362 абзац про добровільність цієї вакцинації було виключено.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги з викладених у позові підстав.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у позові з урахуванням поданого відзиву.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог статті 233 КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.

Судом установлено, що з 01 вересня 2009 року ОСОБА_1 працював в Черкаському політехнічному технікумі.

З 01 вересня 2009 року ОСОБА_1 обіймав посаду заступника директора з виховної роботи Черкаського політехнічного технікуму (з 19.07.2021 року Черкаський політехнічний фаховий коледж).

Наказом директора Черкаського політехнічного фахового коледжу Красовського Р. № 31 від 24.11.2021, заступника директора з виховної роботи ОСОБА_1 звільнено з 24 листопада 2021 року відповідно до п.3 ст. 40 КЗпП України, за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором. Наказ винесено на підставі наказу про оголошення догани № 30 від 30.08.2021; наказу про оголошення догани № 56 від 08.10.2021; вимоги від 03.11.2021 (вих. № 228/2-03), вимоги від 03.11.2021 (вих. № 229/2-03), доповідної Чен Н.А. від 24.11.2021; подання до профспілкового комітету про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 ; витягу з протоколу № 12 позачергового засідання профспілкового комітету.

Відповідно до частини шостої статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення.

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової дисципліни.

Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.

За правилами статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті.

Порядок застосування дисциплінарного стягнення визначений у статті 148 КЗпП України, відповідно до якого до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Згідно з пунктом 23 постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами), За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору (ст.116, 117 КЗпП України)

Так, при вирішенні даного спору суд зазначає, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі пункту 3 частини статті 40 КЗпП України необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Систематичним невиконанням обов`язків вважається таке, що вчинене працівником, який раніше допускав порушення покладених на нього обов`язків і притягувався за це до дисциплінарної відповідальності, проте застосовані заходи дисциплінарного чи громадського стягнення не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок.

Такі висновки викладені в постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 лютого 2022 року по справі № 564/2340/19(провадження № 61-8222св21).

Так, оцінюючи обставини щодо систематичності невиконання позивачем трудових обов`язків, суд враховує те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2023 року, яке залишено без змін постановою Черкаського апеляційного суду від 27 липня 2023 року, визнано протиправним та скасовано наказ Черкаського політехнічного фахового коледжу від 30 серпня 2021 року № 30 про оголошення догани заступнику директора з виховної роботи ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано наказ Черкаського політехнічного фахового коледжу від 08 жовтня 2021 року № 56 про оголошення догани заступнику директора з виховної роботи ОСОБА_1 . Рішення суду набрало законної сили 26.07.2023.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на те, що основними підставами для звільнення позивача ОСОБА_1 , в тому числі, були вищенаведені накази № 30 від 30.08.2021 та № 56 від 08.10.2021, що скасовані рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24.04.2021, суд вважає, що станом на дату розгляду справи відсутня ознака систематичності невиконання працівником трудових обов`язків та, відповідно, і підстави для звільнення позивача за п.3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Відтак, суд вважає за можливе визнати протиправним та скасувати наказ Черкаського політехнічного фахового коледжу від 24 листопада 2021 року № 31 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з виховної роботи та поновити його на посаді заступника директора з виховної роботи Черкаського політехнічного фахового коледжу з 24 листопада 2021 року.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100.

Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з даними довідки Черкаського політехнічного фахового коледжу від 03.12.2021 № 299/2-03 про заробітну плату ОСОБА_1 , розмір заробітної плати, що передували звільненню становить: вересень 2021 року 3374,84 грн. за 5 робочих днів; жовтень 2021 року 11 136,95 грн. за 15 робочих днів. Відповідно середньоденна заробітна плата становить 725,59 гривень із розрахунку ( 3374,84 +11136,95)/ (5+15) = 725,59 гривень.

Позивач просить стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.11.2021 по 15.01.2024.

За період з 25.11.2021 по 15.01.2024 кількість робочих днів складає 554 дня.

Середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25.11.2021 по 15.01.2024 становить 401 976,86 грн. (725,59 грн х 554д.= 401 976,86).

За таких обставин, з Черкаського політехнічного фахового коледжу на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24 листопада 2021 року по 15 січня 2024 року в розмірі 401 976,86 грн з урахуванням податків, зборів та інших обов`язкових платежів.

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням.

Суд вважає, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтується на вимогах ст. 237-1 КЗпП України, якою передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При вирішенні питання щодо розміру суми моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, суд враховує, що діями відповідача позивачу спричинені моральні страждання, у зв`язку з порушенням його трудових прав. Разом з тим, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині в розмірі 2000 гривень.

Стосовно позовних вимог Позивача про визнання протиправним та скасування наказу Черкаського політехнічного фахового коледжу від 11 листопада 2021 року № 73 про відсторонення від роботи та стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи суд зазначає наступне.

Так, звертаючись з даним позовом, позивач не погоджується із вищевказаним наказом відповідача в частині відсторонення його від роботи і просить скасувати цей наказ з підстав його незаконності та необґрунтованості.

Пунктами а, б ст.10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» встановлено обов`язки громадян у сфері охорони здоров`я піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян, у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Судом встановлено, що наказом директора Черкаського політехнічного фахового коледжу Красовського Р. № 73 від 11.11.2021 «Про відсторонення від роботи», заступника директора з виховної роботи ОСОБА_1 відсторонено від роботи з 11 листопада 2021 року до дати надання документів, що підтверджують проведення щеплення від гострої респіраторної хвороби COVID-19, довідки про негативний ПЛР-тест або до закінчення карантину, встановленого постановоою КМУ від 09.12.2020 № 1236 з метою запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2

З указаним наказом позивача було ознайомлено 11.11.2021.

Відповідно до частини першої статті 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

До інших передбачених законодавством випадків належить, зокрема, відмова або ухилення від профілактичних щеплень працівників професій, виробництв та організацій, для яких таке щеплення є обов`язковим.

Відсторонення працівника від роботи слід розуміти як один із передбачених законодавством випадків призупинення трудових відносин, яке полягає в тимчасовому увільненні працівника від обов`язку виконувати роботу за укладеним трудовим договором і тимчасовому увільненні роботодавця від обов`язку забезпечувати працівника роботою або створювати умови для її виконання.

Тимчасове увільнення працівника від виконання його трудових обов`язків в порядку відсторонення від роботи на умовах та з підстав, встановлених законодавством, по суті не є дисциплінарним стягненням, а є особливим запобіжним заходом, який застосовується у виняткових випадках і має на меті запобігання негативним наслідкам.

Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року №1645-III встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень.

Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб.У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.

Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 04 жовтня 2021 року № 2153 затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби, підлягають працівники:

1. Центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів;

2. Місцевих державних адміністрацій та їх структурних підрозділів;

3. Закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності.

Пунктом 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», який набрав чинності з 08 листопада 2021 року, керівникам державних органів ( державної служби), керівникам підприємство, установ та організацій визначено забезпечити:

1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбаченапереліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік);

2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно достатті 46Кодексу законів про працю України, частини другоїстатті 12 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб та частини третьоїстатті 5 Закону України Про державну службу, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я;

3) взяття до відома, що:

на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України,частини першої статті 1 Закону України Про оплату праці та частини третьої статті 5 Закону України Про державну службу;

відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються;

строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили.

Відповідно до ст.10 Закону України «Основи законодавства про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення.

Аналізуючи зазначені вимоги законодавства суд дійшов висновку, що позивач, працюючи на посаді заступника директора з виховної роботи Черкаського політехнічного фахового коледжу, підлягає обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України цієї хвороби.

В той же час, працівник, який відмовився або ухилився від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID - 19, підлягає відстороненню відповідно до статті 46 КЗпП України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», крім працівника, який має абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID - 19 та надав медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID - 19, виданий закладом охорони здоров`я.

Однак порядок відсторонення працівника від роботи повинен відповідати вимогам законодавства.

В матеріалах справи відсутні докази які б свідчили про те, що ОСОБА_1 у встановленому порядку повідомлено про обов`язкове профілактичне щеплення від COVID-19 до моменту відсторонення від роботи 11.11.2021, роз`яснений порядок проведення такого щеплення. Відповідач, як роботодавець, мав подбати про докази такого доведення (видати наказ, вручити пам`ятку під підпис з усією необхідною інформацією, тощо). Після такого доведення позивачу мав бути наданий розумний строк для проведення вакцинації. Такий строк мав бути достатнім для того, щоб позивач міг звернутись до лікаря, пройти обстеження, щоб з`ясувати можливі протипоказання щодо вакцинації і пройти саму вакцинацію.

Пункт 41-6 постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID - 19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» не містить вимоги проводити відсторонення працівника негайно, з моменту включення його посади чи роботи в перелік. Також Відповідачем не надано доказів, що Позивач ухилявся чи відмовився від обов`язкового профілактичного щеплення.

Крім того, судом враховано, що на момент винесення оскаржуваного наказу про відсторонення від роботи, у Позивача був наявний результат аналізу молекулярно-генетичного дослідження на показник РНК вірусу SARS-CoV-2. Результат не виявлено/негативний. Дата виконання 08.11.2021.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відсторонення ОСОБА_1 від роботи є таким, що не відповідає вимогам вищевикладеного трудового законодавства.

За таких обставин, вимоги позивача про визнання незаконним і скасування наказу №73 від 11.11.2021 підлягають задоволенню.

Оскільки право позивача на працю з відповідною оплатою було порушене відповідачем шляхом відсторонення від роботи без збереження заробітної плати, суд дійшов висновку про необхідність стягнення середнього заробітку за час такого відсторонення.

Вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення середнього заробітку за час відсторонення від роботи, слід зазначити, що середньоденна заробітна плата для розрахунку середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку визначається за правилами, встановленими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ від 08.02.1995за №100 (далі - Порядок).

Згідно з даними довідки Черкаського політехнічного фахового коледжу від 03.12.2021 № 299/2-03 про заробітну плату ОСОБА_1 , розмір заробітної плати, що передували звільненню становить: вересень 2021 року 3374,84 грн. за 5 робочих днів; жовтень 2021 року 11 136,95 грн. за 15 робочих днів. Відповідно середньоденна заробітна плата становить 725,59 гривень із розрахунку ( 3374,84 +11136,95)/ (5+15) = 725,59 гривень.

За період відсторонення з 11.11.2021 по 24.11.2021 (день звільнення) минуло 10 робочих днів.

Отже, розмір середнього заробітку за період відсторонення від посади з 11.11.2021 по 24.11.2021 становить 7255,90 гривень = (725,90 грн X 10 днів).

Виходячи з наведеного на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заробітна плата за час відсторонення від роботи, а саме з 11.11.2021 по 24.11.2021 (включно) у розмірі 7255,90 гривень.

Відповідно до ст.141 ЦПК України з Черкаського політехнічного фахового колледжуна користь держави суд стягує судовий збір в сумі 4019,77 грн

Згідно з ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Керуючись статтями 40, 46, 147, 147-1, 148, 149, 235, 237-1 КЗпП України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», статтями 3, 4, 12, 13, 76-81, 178, 259, 263-265, 268, 273, 430 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Черкаського політехнічного фахового коледжу від 24 листопада 2021 року № 31 про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника директора з виховної роботи.

Поновити ОСОБА_1 на посаді заступника директора з виховної роботи Черкаського політехнічного фахового коледжу з 24 листопада 2021 року.

Стягнути з Черкаського політехнічного фахового коледжу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 24 листопада 2021 року по 15 січня 2024 року в розмірі 401 976,86 грн ( чотириста одна тисяча дев"ятсот сімдесят шість грн.) 86 копійок з урахуванням податків, зборів та інших обов"язкових платежів.

Визнати протиправним та скасувати наказ Черкаського політехнічного фахового коледжу від 11 листопада 2021 року № 73 про відсторонення ОСОБА_1 від роботи.

Стягнути з Черкаського політехнічного фахового коледжу на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час відсторонення від роботи з 11 листопада 2021 року по 24 листопада 2021 року в розмірі 7255,90 грн.( сім тисяч двісті п"ятдесят п"ять грн. 90 копійок) з урахуванням податків, зборів та інших обов"язкових платежів.

Стягнути з Черкаського політехнічного фахового коледжу на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 2 000 ( дві тисячі) грн.

Стягнути з Черкаського політехнічного фахового коледжу до спеціального фонду Державного бюджету судовий збір в сумі 4019,77 коп. ( чотири тисячі дев"ятнадцять грн. сімдесят сім копійок) .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Черкаського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 22 січня 2024 року.

Головуючий :

Учасники справи :

Позивач- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач- Черкаський політехнічний фаховий коледж, , 18000 м. Черкаси, вул. Надпільна, 226.