Справа № 361/2609/23
Провадження № 2/361/751/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

12 березня 2024 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Коваль О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Комунальне підприємство Броварської міської ради Броварського району Київської області Житлово-експлуатаційної контори-3 про усунення перешкод у користуванні зоною загального користування,

В С Т А Н О В И В:

05 квітня 2023 року позивач подала до суду позовну заяву у якій просила суд зобов`язати ОСОБА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , усунути перешкоди в користуванні зоною загального користування за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом знесення самочинно встановлених дверей у зоні загального користування, зобов`язати ОСОБА_2 очистити зону загального користування, прибравши звідти свої особисті речі, зобов`язати відповідача привести зону загального користування у первісний стан.

Свій позов обґрунтувала тим, що вона проживає у багатоквартирному будинку за адресою АДРЕСА_3 . Вказана квартира належить її сім`ї на праві власності.

По сусідству з нею проживає відповідач ОСОБА_2 , який є власником квартири АДРЕСА_4 . Їх квартири розташовані на 4 поверсі 9-поверхового будинку, де також розташовано квартири АДРЕСА_5 .

З вищевказаною особою у них постійні конфлікти, які пов`язані із зоною загального користування. Останній відбувся 05.03.2023 року, у результаті чого їй було нанесено відповідачем легкі тілесні ушкодження та порушення психологічного стану її сина, оскільки останній став свідком даного інциденту. Даний інцидент був зафіксований правоохоронними органами.

Сім`я ОСОБА_3 встановила у зоні сміттєвивідної труби самочинно двері, що є зоною загального користування, побудувавши таким чином комору і почала вважати себе власником даної території.

У 2014 році, коли у їх сім`ї народився син її чоловік ОСОБА_4 попросив ключ від даної ?комори?, оскільки вони планували залишати там дитячий візок. Проте, жодного дня візок у зоні загального користування вони не лишали, оскільки територія була завалена меблями, фарбою та захаращена іншим мотлохом відповідача. Пізніше, вони змогли впихнути туди лише велосипед і то збоку, який пізніше у 2018 році за вказівкою та підсобництвом відповідача чи членів його сім`ї було викрадено. Даний факт зафіксовано правоохоронними органами та підтверджується талоном - повідомленням про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, провадження № ЄО 20655 від 31.07.2018 року, де підозрюваним вона вважає сина ОСОБА_2 ОСОБА_5 . Проте, до сьогоднішнього дня, позивачем кримінальна справа ініційована не була, оскільки вона вважала, що вони зможуть вирішити ситуацію цивілізованим способом.

13 липня 2021 року рано вранці відповідачем було виявлено, що двері комори відкриті і мотлох відповідача розкидано біля ліфту. У даній ситуації відповідач звинуватив позивача і почав вимагати повернення ключа. Позивач заперечила свою причетність до даної ситуації, попросила вирішити ситуацію мирно і запропонувала свою допомогу в прибиранні. Проте відповідач відмовився йти на компроміс, почав вимагати повернути ключ, мотивуючи свою вимогу тим, що створена ним комора його особиста власність і її сім`я не має права нею користуватись.

У цей же день 13 липня 2021 року, після інциденту, який пов`язаний із порушенням її права у користуванні зоною загального користування, нею було направлено до КП ЖЕК - 3 звернення щодо порушення мешканцями будинку по АДРЕСА_6 сім`я ОСОБА_3 права їхньої сім`ї на користування зоною загального користування. У своєму зверненні позивач попросила направити працівника ЖЕК 3 для роз`яснення, що площа, на якій вони самочинно встановили металеві двері є зоною загального користування і, як наслідок, усі мешканці поверху мають право користуватись цією зоною.

21 липня 2021 року, КП ЖЕК - 3 позивачу було надано відповідь, що територія, на якій встановлені двері є зоною загального користування, а отже є спільною сумісною власністю мешканців усього поверху. Проте, відповідач заперечує право на користування інших мешканців поверху (особисто позивача) і чинить перепони у користуванні, шляхом того, що підводить ситуацію до того, що її речі просто крадуть треті особи.

У свою чергу КП ЖЕК - 3 порекомендував звернутись до суду за відновленням порушеного права. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_4 , вказана квартира розташована в кінці коридору, з якого облаштовано двері до імітованої комори. Цей коридор є місцем загального користування, там розташована сміттєвивідна труба. Первісне планування будинку не передбачало облаштування вказаної комори у спільному коридорі. Відповідач незаконно заволодів спільною сумісною власністю усіх мешканців під`їзду, чим обмежив доступ до частини коридору в місці спільного загального користування. Крім того, позивачу стало відомо, що у самочинно обладнаній коморі відповідач зберігає легкозаймисті речовини.

14 липня 2021 року позивач звернулась зі скаргою на Урядову гарячу лінію з приводу того, що лакофарбові вироби та непотріб, який захаращує зону загального користування може привести до пожежної небезпеки, але відповідач абсолютно не вжив жодних заходів для усунення небезпеки (не позбувся легкозаймистих речовин), хоча як вбачається з листа Броварської міської ради Броварського району Київської області від 26.07.2021 року № 11-кс-2-600, відповідач отримав відповідний припис про звільнення приміщення від легкозаймистих речовин.

Крім того, звертає увагу суду, що син відповідача ОСОБА_6 веде аморальний спосіб життя, влаштовує нічні гуляння в цій коморі, на сходовому майданчику постійно накурено і на зауваження сусідів ні відповідач, ні його син не реагують, вважають, що мають право робити на поверсі усе, що заманеться, особливо активно це відбувається у нічний час.

Відповідач постійно вимагає повернути йому дублікат ключа, який позивач зробили у 2014 році і наголошує на тому, що має на меті знести частину стіни, яка, є несучою і збільшити площу своєї кухні. Якщо відповідач дійсно проведе обіцяні дії, це може призвести до катастрофи, оскільки інші стіни почнуть руйнуватись.

Таким чином, у зв`язку із неправомірністю дій відповідача, недотримання встановленого законом порядку переобладнання та перепланування приміщень в багатоквартирних будинках та невідповідністю спорудженої ним комори, порушення проектно-технічної документації на будинок, приміщення загального користування (коридор) за ліфтом та біля квартири АДРЕСА_7 просить привести до попереднього стану згідно з проектно-технічною документацією на будинок шляхом демонтажу самочинно збудованої комори (тамбуру) та металевої двері.

10 квітня 2023 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. дана позовна заява була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків. 25 квітня 2023 року недоліки позовної заяви було усунуто.

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 26 квітня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судовий розгляд на 12 липня 2023 року.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленою, не з`явилась, подала заяву, в якій позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач, будучи належним чином повідомленим, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Комунального підприємства Броварської міської ради Броварського району Київської області Житлово-експлуатаційної контори-3 в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що згідно договору дарування квартири 13 березня 2015 року укладеного між ОСОБА_4 (дарувальник) та ОСОБА_7 (обдарований), від імені якого діє його представник мати ОСОБА_1 , дарувальник безоплатно передав у власність (подарував), а обдарований прийняв у власність (у дар) квартиру АДРЕСА_8 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.03.2015 року, індексний номер № 34853461 за ОСОБА_7 зареєстровано право власності на вищевказану квартиру.

Як вбачається із відповіді Відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування ?Прозорий офіс? Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області №1.12.4-15/1.12.3/5640 від 12.04.2023 року за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2 .

Із надано талону - повідомлення про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію, яке зареєстроване в інформаційно-телекомунікаційній системі ?Інформаційний потрал Національної поліції України? за № ЄО 20655 від 31.07.2018 року, вбачається, що ОСОБА_1 зверталась із заявою про те, що відбулась крадіжка спортивного велосипеду (підозра на ОСОБА_8 ). Вказана заява була зареєстрована в інформаційно-телекомунікаційну систему Інформаційний портал Національної поліції України (журнал єдиного обліку) Броварського РУП за № ЄО 20655 від 31.07.2018 року.

13 липня 2021 року ОСОБА_1 було направлено до КП ЖЕК - 3 звернення щодо порушення мешканцями будинку по АДРЕСА_6 сім`я ОСОБА_3 права їхньої сім`ї на користування зоною загального користування. У своєму зверненні позивач попросила направити працівника ЖЕК 3 для роз`яснення, що площа, на якій вони самочинно встановили металеві двері є зоною загального користування і, як наслідок, усі мешканці поверху мають право користуватись цією зоною.

21 липня 2021 року КП ЖЕК 3 Броварської міської ради Броварського району Київської області ОСОБА_1 надана відповідь №01-58, що у разі порушення її прав та інтересів рекомендували, як співвласнику будинку АДРЕСА_9 звернутися до суду.

31 серпня 2021 року ОСОБА_1 подала начальнику КП ЖЕК 3 заяву, в якій просила направити комісію у складі працівників КП ЖЕК 3 щодо огляду зони загального користування і за результатами огляду надати Акт огляду комісії КП ЖЕК 3 щодо наявності встановлених металевих дверей у зоні загального користування.

10 вересня 2021 року листом за № 11-кс-2-722 виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області заявниці ОСОБА_1 повторно направлено копії листів № 11-кс-2-600 від 26 липня 2021 року.

У листі від 20 липня 2021 року № 11-кс-2-600 виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області зазначено, що на звернення ОСОБА_1 від 14.07.2021 року № ПР-12803176 до Урядової гарячої лінії щодо облаштування комори мешканцями квартири АДРЕСА_10 розглянуте та повідомляємо наступне.

КП ЖЕК -3, як управителем будинку проведено обстеження місць загального користування, що зазначено у зверненні. В результаті чого мешканцю квартири АДРЕСА_4 вручено припис про звільнення приміщення від легкозаймистих матеріалів. Також мешканцем квартири АДРЕСА_4 працівникам КП ЖЕК 3 повідомлено, що ключі від дверей знаходяться у квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_11 .

Додатково повідомлено, що особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, що пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління врегульовано Законом України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку (зі змінами) № 417-VIII від 14.05.2015 року.

Також у листі рекомендовано, у разі порушення прав та інтересів ОСОБА_1 щодо користування та розпоряджання спільним майном багатоквартирного будинку рекомендовано як співвласнику будинку АДРЕСА_9 звернутися до суду.

Згідно Акту обстеження житлового будинку затвердженого 23.09.2021 року директором КП ЖЕК-3 проведено обстеження місць загального користування за адресою АДРЕСА_12 , та за результатами обстеження встановлено, що на поверсі розташовані квартири за № 118,119,120,121. В зоні проходження сміттєпроводу місце загального користування забудовано перетинкою з металевими дверима, двері закриті на замок, мешканцями яких квартир проведена забудова достовірно не відомо.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження:0000274, дата реєстрації 24.03.2023 року, вбачається, що 23.03.2023 року ОСОБА_9 Звернулася із заявою в якій зазначила, що 05.03.2023 року приблизно о 23 год. 30 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , невстановлена особа, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин нанесла тілесні ушкодження заявниці ОСОБА_1 (ЄО7322).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно ч.1, 2, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Аналогічні положення містяться й у статті 319 ЦК України.

У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Власність не тільки надає переваги тим, хто її має, а й покладає на них певні обов`язки. Це конституційне положення пов`язане з принципом поєднання інтересів власника, суспільства та інших власників і користувачів об`єктами власності. Власність зобов`язує власника використовувати свою власність не тільки у своїх інтересах, а й поважати інтереси інших людей, всього суспільства. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання та гарантує їм рівність перед законом. Порушення прав власників з боку держави, громадянина чи юридичної особи зумовлює настання відповідних правових наслідків.

Громадяни користуються рівними умовами захисту права власності. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Але, здійснюючи свої права, власник зобов`язаний не порушувати права, свободи, гідність та охоронювані законом інтереси громадян, суспільства, не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не погіршувати природну якість землі, води, інших об`єктів природи. Під час здійснення своїх прав і виконання обов`язків власник зобов`язаний додержуватись моральних засад суспільства.

У постанові Кабінету Міністрів України від 24.01.2006 № 45 Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572 зазначено, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, а згідно ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотриманням встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08.06.2016 № 6-530цс16.

У сенсі положень статті 391 ЦК України власник майна як позивач не зобов`язаний доводити неправомірність дій відповідача; власник має довести факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном; особа, яка створює перешкоди відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки.

Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Законом України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку від 14.05.2015 № 417-VIII (далі за текстом Закон № 417-VIII), а саме п. 6 ч. 1 ст. 1 визначено, що спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Законом України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.

Частинами 1 та 2 ст. 5 вищевказаного Закону визначено, що спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників, спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 6 Закону № 417-VIII співвласники мають право: вільно користуватися спільним майном багатоквартирного будинку з урахуванням умов та обмежень, встановлених законом або рішенням співвласників.

Із наданих позивачем та досліджених під час розгляду справи письмових доказів в тому числі фотокарток, не встановлена належними та допустимими, достатніми доказами та обставина, що саме відповідачем ОСОБА_2 всупереч вимогам закону встановлені двері у місці загального користування, а також що речі, які зображені на фото йому належать.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про недоведеність зазначених позивачем обставин порушення її прав у користуванні зоною загального користування, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Відповідно ч.1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, судовий збір із відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 76-83, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобов`язання усунути перешкоди в користуванні зоною загального користування шляхом знесення самочинно встановлених дверей за адресою: АДРЕСА_2 , очистити зону загального користування, прибравши звідти особисті речі, приведення зони загального користування у первісний стан, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.