ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року

м. Київ

справа № 755/3212/23

провадження № 61-17917св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Петрова Є. В. (суддя-доповідач), Грушицького А. І., Литвиненко І. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»,

розглянув на стадії попереднього розгляду в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року у складі судді Коваленко І. В. та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року у складі колегії суддів: Невідомої Т. О., Нежури В. А., Кулікової С. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» (далі - ПрАТ «АК «Київводоканал») про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, в якому, посилаючись на неправомірну бездіяльність відповідача та порушення ним законодавства у сфері надання і споживання житлово-комунальних послуг, просив:

- визнати недійсним договір, який непідписаний та не містить реквізитів виконавця послуг і розрахункового рахунку, на який потрібно сплачувати кошти споживачам за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), виставлений на сайті ПрАТ «АК «Київводоканал», як публічний індивідуальний договір приєднання;

- зобов`язати відповідача внести на сайт ПрАТ «АК «Київводоканал» в публічний індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), реквізити надавача послуг та розрахункові рахунки для можливості перераховувати позивачу, як і всім споживачам, кошти за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- зобов`язати відповідача внести у рахунок на сплату послуг за квартиру АДРЕСА_1 назву виконавця отримувача коштів, реквізити та розрахунковий рахунок для можливості перераховувати ПрАТ «АК «Київводоканал» кошти за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- визнати незаконними щомісячні нарахування та стягнення плати ПрАТ «АК «Київводоканал» із позивача (споживача) за абонентське обслуговування квартири АДРЕСА_1 , проведені з 01 липня 2021 року за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг та за відсутності будь-якого іншого договору щодо таких послуг з позивачем;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» перерахувати та зарахувати в рахунок поточної оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення всі кошти, які, починаючи з 01 липня 2021 року, були стягнені з позивача за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг за абонентське обслуговування квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» надати читабельний акт звірки за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з дати опломбування приладів обліку від 24 січня 2017 року, з показаннями приладів обліку: із заводським номером 14/1027902 - 00167 куб. м; із заводським номером 14/1028146 - 00051 куб. м;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» подати у тридцятиденний строк з дня набрання законної сили рішенням суду звіт про виконання судового рішення в частині адреси офіційної сторінки виконавця послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, на якій виставлені типові договори, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), які діють та містять усі банківські реквізити надавача послуг та розрахункові рахунки для можливості перераховувати кошти за надані послуги (товар) на рахунки виконавця послуг ПрАТ «АК «Київводоканал»;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» припинити надсилати позивачу сфальшовані позови та заяви про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості, без фактичного подання позову до суду та без доведення у суді суми заборгованості за передану позивачу послугу (товар) за абонентське обслуговування квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок за споживання холодної води та водовідведення, з урахуванням фактичного споживання холодної та гарячої води у квартирі АДРЕСА_1 за чотирма встановленими у квартирі приладами обліку води, з дати опломбування приладів обліку згідно з актом від 24 січня 2017 року, а саме: холодного водопостачання та водовідведення з показаннями приладів обліку із заводським номером 14/1027902 - 00167 куб. м, а із заводським номером 14/1028146 - 00051 куб. м; гарячого водопостачання та водовідведення з показаннями приладів обліку із заводським номером 14/1012878 - 00016 куб. м, а із заводським номером 14/1022655 - 00012 куб. м;

- зобов`язати відповідача зареєструвати офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та виставити її на сайт ПрАТ «АК «Київводоканал» для можливості позивачу надсилати відповідачу процесуальні документи за позовом при захисті своїх прав споживача;

- стягнути з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь позивача 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, які перерахувати на рахунок для підтримки Збройних Сил України за реквізитами: Банк: Національний банк України, МФО 300001, Рахунок № UA0992708, , Отримувач: Національний банк України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року, з урахуванням ухвали цього суду від 10 липня 2023 року про виправлення описки, відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі на підставі пункту 3 частини першої статті 186 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції виходив із того, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа № 755/2604/23 зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду місті Києва від 10 липня 2023 року - без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що оскільки ОСОБА_1 подав цей позов, не зважаючи на ті обставини, що у провадженні Дніпровського районного суду міста Києва є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, то висновки суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі є правильними, узгоджуються з приписами законодавства та матеріалами справи.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

У грудні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

На обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених абзацом 2 частини другої статті 389 ЦПК України, ОСОБА_1 зазначив, що суд першої інстанції безпідставно відмовив йому у відкритті провадження у зв`язку з наявністю справи зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовні вимоги у справі № 755/2604/23 не є тотожними заявленими ним вимогами в межах цієї справи, оскільки порушення відповідача є триваючим та вимоги, які можуть бути задоволенні, на дату прийняття рішення судом будуть різними, враховуючи зміну показників лічильників та суми, які перераховуються на належний рахунок.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2024 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали з Дніпровського районного суду міста Києва.

08 лютого 2024 року справа № 755/3212/23 надійшла до Верховного Суду.

Фактичні обставини, встановлені судами

Встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 липня 2023 року відкрито провадження у справі № 755/2604/23 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «АК «Київводоканал» про захист прав споживачів, у якому, посилаючись на неправомірну бездіяльність відповідача та порушення ним законодавства у сфері надання і споживання житлово-комунальних послуг, позивач просив:

- визнати протиправним (недійсним) виставлений на сайті ПрАТ «АК «Київводоканал» публічний індивідуальний договір приєднання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), який непідписаний та не містить реквізитів виконавця послуг і розрахункового рахунку, на який потрібно сплачувати кошти споживачам за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- зобов`язати відповідача внести на сайт ПрАТ «АК «Київводоканал» в публічний індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), реквізити надавача послуг та розрахункові рахунки для можливості перераховувати позивачу, як і всім споживачам, кошти за надані послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- зобов`язати відповідача внести у рахунок на сплату послуг за квартиру АДРЕСА_1 назву виконавця отримувача коштів, реквізити та розрахунковий рахунок для можливості перераховувати ПрАТ «АК «Київводоканал» кошти за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення;

- визнати незаконними щомісячні нарахування та стягнення плати ПрАТ «АК «Київводоканал» із позивача (споживача) за абонентське обслуговування квартири АДРЕСА_1 , проведені з 01 липня 2021 року за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг та за відсутності будь-якого іншого договору щодо таких послуг з позивачем;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» перерахувати та зарахувати в рахунок поточної оплати за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення всі кошти, які, починаючи з 01 липня 2021 року, були стягнені з позивача за неіснуючим індивідуальним договором про надання комунальних послуг за абонентське обслуговування квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» надати читабельний акт звірки за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення у квартирі АДРЕСА_1 , починаючи з дати опломбування приладів обліку від 24 січня 2017 року, з показаннями приладів обліку: із заводським номером 14/1027902 - 00167 куб. м; із заводським номером 14/1028146 - 00051 куб. м;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» подати у тридцятиденний строк з дня набрання законної сили рішенням суду звіт про виконання судового рішення в частині адреси офіційної сторінки виконавця послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, на якій виставлені типові договори, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05 липня 2019 року № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2022 року № 85), які діють та містять усі банківські реквізити надавача послуг та розрахункові рахунки для можливості перераховувати кошти за надані послуги (товар) на рахунки виконавця послуг ПрАТ «АК «Київводоканал»;

- зобов`язати ПрАТ «АК «Київводоканал» припинити надсилати позивачу сфальшовані позови та заяви про видачу судового наказу про стягнення суми заборгованості, без фактичного подання позову до суду та без доведення у суді суми заборгованості за передану позивачу послугу (товар) за абонентське обслуговування квартири АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати відповідача зробити перерахунок за споживання холодної води та водовідведення, з урахуванням фактичного споживання холодної та гарячої води у квартирі АДРЕСА_1 за чотирма встановленими у квартирі приладами обліку води, з дати опломбування приладів обліку згідно з актом від 24 січня 2017 року, а саме: холодного водопостачання та водовідведення з показаннями приладів обліку із заводським номером 14/1027902 - 00167 куб. м, а із заводським номером 14/1028146 - 00051 куб. м; гарячого водопостачання та водовідведення з показаннями приладів обліку із заводським номером 14/1012878 - 00016 куб. м, а із заводським номером 14/1022655 - 00012 куб. м;

- зобов`язати відповідача зареєструвати офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та виставити її на сайт ПрАТ «АК «Київводоканал» для можливості позивачу надсилати відповідачу процесуальні документи за позовом при захисті своїх прав споживача;

- стягнути з ПрАТ «АК «Київводоканал» на користь позивача 100 000 грн на відшкодування моральної шкоди, які перерахувати на рахунок для підтримки Збройних Сил України за реквізитами: Банк: Національний банк України, МФО 300001, Рахунок № UA0992708, , Отримувач: Національний банк України.

Станом на 10 липня 2023 року у справі № 755/2604/23 судове рішення не ухвалено.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина перша статті 400 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги у межах, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

За змістом положень статті 55 Конституції України кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення від 16 грудня 1992 року у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції»).

Разом із тим завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії.

Діяльність суду при здійсненні судочинства в цивільних справах відбувається у чіткій послідовності, визначеній нормами ЦПК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Необхідність застосування пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, і є заходом на шляху недопущення винесення судами суперечливих та взаємовиключних судових рішень.

За змістом наведеної норми суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19) вказано, що під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом із тим не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні у ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.

За змістом принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого у статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Подання нових доказів чи інше перефразування підстави позову не буде свідчити про пред`явлення іншого позову, у будь-якому випадку це буде тотожний позов (див. постанову Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 204/7727/19, провадження № 61-1251св23).

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, встановив, що предмети позовів у справі № 755/2604/23, у якій вже відкрито провадження, та у цій справі є тотожними, позови заявлено з тих самих підстав, сторонами є позивач - ОСОБА_1 та відповідач - ПрАТ «АК «Київводоканал».

Таким чином, встановивши, що позивач скористався своїм правом на звернення до суду з аналогічним позовом, з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами у справі № 755/2604/23, провадження у якій відкрито, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що одночасний розгляд судами у різних справах тотожних спорів суперечитиме приписам процесуального законодавства та відмовили у відкритті провадження у цій справі з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що позовні вимоги у справі № 755/2604/23 не є тотожними заявленими ним вимогами в межах цієї справи, так як порушення відповідача є триваючим та вимоги, які можуть бути задоволенні, на дату прийняття рішення судом будуть різними, враховуючи зміну показників лічильників та суми, які перераховуються на належний рахунок, не заслуговують на увагу, оскільки предмет спору, підстави звернення до суду, а також суб`єктний склад осіб в обох справах є однаковими, а ймовірне ухвалення судом рішень у цій справі та у справі 755/2604/23 у різні дати не спростовує обставин тотожності позовів, у яких заявником зазначено ідентичні періоди порушення права. Крім того, сама по собі обставина відкриття провадження у одній із справ раніше, ніж у іншій справі, не означає, що справа, у якій вже відкрито провадження, буде вирішена судом швидше аніж справа, яка ще не перебуває у провадженні суду.

Отже, встановивши правову природу правовідносин, які виникли між учасниками справи, суди попередніх інстанцій правильно виснували, що у цій справі та у справі № 755/2604/23 спори є тотожними.

Виходячи з наведеного, доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для відмови у відкритті провадження у цій справі згідно з пунктом 3 частини першої статті 186 ЦПК України, а, отже, й не дають підстав вважати неправильним застосування судами норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 та частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і відсутні підстави для його скасування.

Викладене дає підстави для висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін із підстав, передбачених статтею 410 ЦПК України.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, то судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом цієї справи в суді касаційної інстанції, покладаються на заявника.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:Є. В. Петров

А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко