Справа № 496/904/24
Провадження № 2/496/1378/24
У Х В А Л А

06 березня 2024 року суддя Біляївського районного суду Одеської області Буран В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Черненко Миколи Олександровича про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації за частину вартості транспортного засобу та судових витрат,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшов зазначений цивільний позов, ухвалою суду від 29.02.2024 року було відкрито загальне позовне провадження у справі.

Представником позивача 04.03.2024 року, на електрону адресу суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на транспортний засіб марки HYUNDAI SONATA, 2012 р. в., державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , об?єм двигуна НОМЕР_3 , шляхом заборони громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , здійснювати будь-які дії щодо відчуження (в тому числі, передачі) третім особам, знищення чи навмисного пошкодження транспортного засобу марки HYUNDAI SONATA, 2012 р. в., державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_5 , об?єм двигуна НОМЕР_3 , до набрання рішенням законної сили у даній справі.

Заява обґрунтована тим, що відповідач одноособово користується та володіє транспортним засобом, хоча сторони домовлялись про спільне, рівноправне володіння вказаним майном. Запропонував зустрічне забезпечення у розмірі 2 000 грн., хоча вважає, що оскільки, відповідач не позбавляється права володіти та користуватись транспортним засобом, зустрічне забезпечення не є необхідністю.

Відповідно до положень ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений: накладенням арешту на майно.

Суд розглянувши вищезазначену заяву та дослідивши всі надані до неї докази, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить здійснити розподіл майна подружжя, а також бажає отримати компенсації від вартості спільного транспортного засобу.

Відповідно відповіді від 08.01.2024 р. Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС Головного сервісного центру МВС з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, станом на 07 січня 2024 р. вбачається, що транспортний засіб марки «HYUNDAI SONATA», 2012 року випуску, об?єм двигуна - 1999 см. куб., VIN-код НОМЕР_6 , 21 травня 2021 р. на підставі вантажно-митної декларації №UA110140/2021/004855 від 07 травня 2021 р. (Дніпровська митниця Держмитслужби), сертифікату відповідності № UA.005.36963-21 від 07 травня 2021 р., акту огляду № 8093/21/000034 від 20 травня 2021 р. (ТОВ «ПЛК ГРУП»), та договору укладеному у СГ № 270521 від 20 травня 2021 р. (ТОВ «ПЛК ГРУП») зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 .

Дослідивши матеріали справи та зазначені позивачем обставини, суд вважає, що на теперішній час невжиття заходів забезпечення позову може призвести до реального ускладнення виконання рішення суду у випадку задоволення позовних вимог, а отже необхідним є вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно.

Необхідність обрання даного виду забезпечення позову є обґрунтованим, так як відсутність арешту вказаного майна може істотно ускладнити чи унеможливити виконання майбутнього рішення, так як існує реальна можливість для відповідача відчужити майно третім особам, що суттєво ускладнять виконання можливого рішення суду.

Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову.

Так, згідно п. 43 рішення ЄСПЛ по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Суд також зазначає, що наразі відсутні підстави вважати застосування даного виду забезпечення позову таким, що спричинить відповідачу збитки, оскільки права власності відповідач не позбавляється, право користування не позбавляється, якісні та кількісні показники майна не втрачаються, арешт полягає лише в забороні здійснювати юридично значимі дій відносно майна щодо його відчуження.

Згідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Від так, суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові (ч. 3 ст. 154 ЦПК України).

Суд дійшов висновку, що потреба у зустрічному забезпеченні в даному випадку відсутня, оскільки позивачка має зареєстроване місце проживання в Україні. Також, у суду не має підстав вважати майновий стан позивачки таким, який ускладнить або зробить неможливим виконання рішення суду про поділ майна подружжя, які можуть бути спричинені забезпеченням позову чи у випадку відмови у позові. Підстави пошкодження майна в наслідок арешту, втрата його вартості залишається межах підконтрольних відповідачу.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 149-153, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву позивача про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт натранспортний засіб марки HYUNDAI SONATA, 2012 р. в., державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_2 , об?єм двигуна НОМЕР_3 , шляхом заборони громадянину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , здійснювати будь-які дії щодо відчуження у будь який спосіб (в тому числі, передачі) третім особам, транспортного засобу марки HYUNDAI SONATA, 2012 р. в., державний номер НОМЕР_1 , VIN-код НОМЕР_5 , об`єм двигуна 1999 см3.

Копію ухвали про забезпечення позову направити для виконання до:

- Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Дніпропетровській та Запорізькій областях (49041, м. Дніпро, проспект Праці, буд. 16, код за ЄДРЮОФОП та ГФ 45291657

- Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській, Миколаївській та Херсонській областях (Філія ГСЦ МВС), 65114, м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 5, код за ЄДРЮОФОП та ГФ 45239068.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 )

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_2 )

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також відповідним державним органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду на протязі 15 днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції.

Суддя Буран В.М.