УХВАЛА

01 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 686/1021/18

провадження № 61-4202ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

встановив:

У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовами в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , правонаступником якого є ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про зобов'язання звільнити належну йому частину квартири, усунення перешкод у проживанні в квартирі, виселення та стягнення моральної шкоди.

28 серпня 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2023 року, залишеною без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) сформульовано правовий висновок, який підтверджено у пункті 7.3 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року в справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20), про те, щоз огляду на відсутність у пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України серед ухвал суду першої інстанції, які підлягають касаційному оскарженню, ухвали цього суду про відмову у забезпеченні позову (пункт 4 частини першої статті 353 ЦПК України), неможливим є як касаційне оскарження такої ухвали, так і касаційне оскарження постанови апеляційного суду, згідно з якою така ухвала залишена без змін. Це обмеження права на оскарження не шкодить суті права особи, зацікавленої у забезпеченні позову, оскільки вона може повторно звернутися із заявою про таке забезпечення до суду першої інстанції за наявності для цього підстав.

Отже пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України не передбачено оскарження у касаційному порядку постанов апеляційного суду, якими залишено без змін ухвали суду першої інстанції про відмову у забезпеченні позову.

Зазначення у постанові Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду Верховним Судом судового рішення всупереч вимогам процесуального закону.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи викладене, постанова Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року, прийнята за результатами перегляду ухвали Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 вересня 2023 року, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ухвалив:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 лютого 2024 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позовувідмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко