ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/976/24
номер провадження 2-з/695/11/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Ушакової К.М.

за участю: секретаря судового засідання Коршуна Є.А.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно. Заява мотивована тим, що заявник має намір звернутися до суду з позовом про поновлення права власності. 18.07.2008 між заявником і відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу будинку з розстрочкою оплати терміном на 15 років. Строк оплати за договором сплив 20.09.2023. У заявника не було підстав сумніватися в благонадійності покупця, оскільки заявник і відповідач ОСОБА_3 підтримували зв?язок та тривалий час перебували в трудових правовідносинах. Після спливу строку виконання зобов?язання заявник звернувся з проханням здійснити оплату згідно договору, на що отримав відмову відповідача ОСОБА_3 і заперечення буцім-то заявник віддав спірне майно в дар, хоча заявник надавав лише право користування спірним майном, а право власності планував передати після повної оплати, що випливає з п.4.1. договору. 10.02.2024 було отримано витяг з реєстру права власності, в якому право власності було зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 03.04.2009, що не збігається з датою укладення договору. З метою роз?яснень заявник звернувся до відповідача приватного нотаріуса Сахно В.І., яка посвідчувала угоду і дублікатом договору на правах законного власника майна. Нотаріус вказала, що вочевидь має місце професійна помилка. Визнавши допущену помилку приватний нотаріус Сахно В.І. надала заявнику дублікат договору, як належному власнику майна та рекомендувала звернутися в суд для скасування запису в реєстрі речових прав та накладенні заборони на майно з метою захисту права власності заявника. Заявник додатково звернувся з письмовою вимогою скасувати допущену помилку після розірвання договору з відповідачем ОСОБА_3 або надати відмову та пояснення з приводу реєстраційних дій вчинених приватним нотаріусом Сахно В.І.. 08.03.2023 заявник розірвав договір в односторонньому порядку з підстав передбачених умовами договору та законом. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. До того ж майно внаслідок помилкової реєстрації за ОСОБА_3 права власності, може призвести до незаконного вибуття до третіх осіб.

Враховуючи викладене, з метою унеможливлення відчуження нерухомого майна, просить суд накласти арешт на спірне майно.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 та його представник адвокат Ліла О.В. не з`явилися. До початку судового засідання заявник подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі та письмові пояснення, в яких зазначив, що арешт накласти на все майно, що є преметом договору купівлі-продажу будинку від 18.07.2008 № 3406 посвідчений приватним нотаріусом Сахно Валентиною Іванівною, а саме: будинок з надвірними будівлями (глинобитний, обкладений цеглою, до будинку примикають: сарай-Б, погріб-В, гараж - Г, баня -Д, вбиральня - Ж, колодязь - 3, 1/2 ч. колодязя - 4, вимощення, огорожа № 1,2) розташований по АДРЕСА_1 з реєстраційним номером в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єкта нерухомого майна 23328327 та повне найменування відповідача згідно єдиного реєстру нотаріусів приватний нотаріус Сахно Валентина Іванівна.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

14 червня 2021 року Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі № 308/8567/20 винесено постанову у якій зазначено, що у випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову, розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову.

У відповідності до ч. 1, ч. 2 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Згідно з п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У п. 4 даної постанови Пленуму зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги, серед іншого, інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як свідчать матеріали заяви, предметом майбутнього позову ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Сахно В.І., ОСОБА_3 є скасування запису про реєстрацію права власності на нерухоме майно: будинок загальною площею 53.0 кв.м. за адресою: по АДРЕСА_1 .

Власником будинку, загальною площею 53.0 кв.м. за адресою: по АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 10.02.2024 номер інформаційної довідки 365302089, яка міститься в матеріалах справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Так зазначив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. у справі №183/5864/17-ц.

Також в зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Арешт майна - це накладення заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна. Заборона на відчуження об`єкта нерухомого майна - це перешкода у вільному розпорядженню майном (постанова ВС від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19).

Суд зауважує, що враховуючи мету застосування заходів забезпечення позову, їх вжиття щодо рухомого майна не вимагає обмеження в користуванні ним, оскільки для найменшого порушення інтересів відповідача та збереження майна обґрунтованою може бути визнана лише заборона відчуження такого рухомого майна без позбавлення відповідача та інших осіб права користування ним.

Суд звертає увагу, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Враховуючи предмет спору, з огляду на обґрунтування необхідності застосування заходів забезпечення позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд приходить до висновку про вжиття заходів забезпечення позову саме шляхом заборони відчуження вказаного в заяві про забезпечення позову майна.

Суд зазначає, що заборона на відчуження будинку не є позбавленням права власності і цей захід не перешкоджає користуванню названим у заяві майном.

Таким чином, застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження спірного майна, яке перебуває у власності ОСОБА_3 , є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Разом з тим відповідно до ч.4 ст.152 ЦПК України, у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149,151, 153, 259-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на будинок АДРЕСА_1 без позбавлення права користування ним.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали негайно надіслати позивачу та його представнику для пред`явлення до виконання.

Роз`яснити заявнику, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя: К.М. Ушакова