Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/259/24

13 березня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого-судді Куценка О. О., з участю секретаря судового засідання Двібородчин І. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

21 лютого 2024 року заявник звернувся до Богродчанського районного суду Івано-Франківської області з вказаною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій просила суд встановити юридичний факт, належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої Міжколгоспним комбікормовим заводом с. Горохолино Богородчанського району, 03 березня 1982 року на ім`я « ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

У поданій до суду заяві ОСОБА_1 свої вимоги мотивує тим, що при досягненні 60 річного віку, вона набула право на пенсію відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 09 листопада 2023 року вона звернулась до Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення пенсії. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу. Таким чином її заяву було розподілено заінтересованій особі Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області, 15 листопада 2023 року прийняла рішення №98 про відмову у призначенні їй пенсії за віком, оскільки у трудовій книжці її ім`я не відповідає паспортним даним, а саме за паспортом її ім`я зазначено, як « ОСОБА_2 », а в трудовій книжці зазначено, як « ОСОБА_3 ».

Про те, що трудова книжка належить заявнику, підтверджується листом наданим архівним відділом 31 жовтня 2023 року за №Д 811/04-01, яким підтверджено, що вона працювала у Міжколгоспному комбікормовому заводі с. Горохолино Богородчанського району, який 03 березня 1982 року оформлював їй трудову книжку серії НОМЕР_1 .

Однак, оскільки трудову книжку оформляв Міжколгоспний комбікормовий завод с. Горохолино Богородчанського району, який було реорганізовано в Богородчанський міжгосподарський комбікормовий завод та останній було ліквідовано, то внесення змін у позасудовому порядку в трудову книжку є неможливим, вона змушена була звернутись до суду для відновлення свого права на пенсійне забезпечення.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Встановити юридичний факт, належності їй трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої Міжколгоспним комбікормовим заводом с. Горохолино Богородчанського району, 03 березня 1982 року на ім`я « ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в судове засідання не з`явилися, через систему «Електронний суд, представник заявника ОСОБА_4 надіслала заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи, заперечень проти задоволення заяви ОСОБА_1 не мають.

Відповідно до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, зважаючи на відсутність всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

За правилами ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Саджава Богородчанського району Івано-Франківської області та має ім`я « ОСОБА_2 », що підтверджується: копією паспорта громадянина України, серії НОМЕР_2 , копією РНОКПП НОМЕР_3 , копією свідоцтва про народження НОМЕР_4 ввід 17 жовтня 1963 року (а. с. 6,7).

03 березня 1982 року на прізвище, ім`я « ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 », була заведена трудова книжка серії НОМЕР_1 (а. с. 4).

Згідно рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Одеській області про відмову у призначенні пенсії №98 від 15 листопада 2023 року, до загального страхового стажу заявниці не зараховано періоди роботи згідно трудової серії НОМЕР_1 від 03 березня 1982 року, оскільки ім`я зазначене у трудовій книжці не відповідає паспортним даним «Люба Любов» (а. с.11).

З дослідженого Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що Міжколгоспний комбікормовий завод с. Горохолино Богородчанського району, було реорганізовано в Богородчанський міжгосподарський комбікормовий завод та останній було ліквідовано 29 грудня 2017 року (а.с.10).

З дослідженого листа архівного відділу №1 Івано-Франківської районної державної адміністрації, від 31 жовтня 2023 року за №Д 811/04-01, вбачається, що ОСОБА_1 , працювала у Міжколгоспному комбікормовому заводі с. Горохолино Богородчанського району (а.с.5).

Відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, в також архівними установами.

З огляду на наведене, судом може бути встановлено факт належності особі трудової книжки, як документа, що підтверджує трудовий стаж та дає право на призначення пенсії.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно п. 2.11 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказується на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Відповідно до п. 2.12. Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року №301 "Про трудові книжки працівників" відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21 лютого 2018 року у справі N 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу заявника за спірний період. Недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Згідно листа ВСУ 01 січня 2012 року "Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що встановлення даного факту породжує юридичні наслідки для заявника, так як на даний час це впливає на реалізацію його права на призначення пенсії за віком, але не відповідність імені заявника зазначеного на титульній сторінці трудової книжки, імені зазначеному у його паспорті громадянина України та свідоцтві про народження, є перешкодою для зарахування періодів роботи заявника до страхового стажу згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 03 березня 1982 року, оскільки ім`я зазначене у трудовій книжці не відповідає паспортним даним « ОСОБА_5 », а змінити зазначений запис в позасудовому порядку на даний час неможливо.

При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлення в судовому порядку факту належності заявнику трудової книжки є достатнім для усунення правової невизначеності у підтвердженні його трудового стажу заінтересованій особі.

За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявником доведено перед судом обставини, на які він посилається, а тому вважає за можливе заяву задовольнити, встановити факт належності заявнику ОСОБА_1 , трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої Міжколгоспним комбікормовим заводом с. Горохолино Богородчанського району, 03 березня 1982 року на ім`я « ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 19,89, 229, 263-265, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити юридичний факт, належності трудової книжки серії НОМЕР_1 , виданої Міжколгоспним комбікормовим заводом с. Горохолино Богородчанського району, 03 березня 1982 року на ім`я « ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 », заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 13 березня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :