Справа № 333/6890/23
Провадження № 2/333/535/24
08 лютого 2024 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Михайлової А.В.,
за участю секретаря судового засідання Панченко К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,
17.08.2023 року позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітніх дітей.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачкою проживав однією сім`єю з 2014 року. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини мого заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 березня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття. До літа 2021 року діти проживали з матір`ю, ОСОБА_2 . Оскільки позивач бажав, щоб неповнолітні діти проживали з ним, 26.08.2021 року він звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області про визначення місця проживання дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час розгляду вказаної цивільної справи сторони уклали мирову угоду про те, що діти будуть проживати з позивачем. Позивач звернувся до Комунарського районного суду міста Запоріжжя із заявою до ОСОБА_2 , заінтересована особа Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання у Запорізькій області (м. Дніпро) Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання виконавчого документу (судового наказу, виданого ОСОБА_2 ) таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2023 року заява задоволена; визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - судовий наказ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року про стягнення з позивача аліментів. Ухвала суду набрала законної сили 19.07.2023 року. Діти постійно проживають з позивачем та перебувають на його утриманні. ОСОБА_2 не надає мені допомоги на утримання дітей, не цікавиться їх умовами проживання. Відповідач нікому не виплачує аліменти за рішенням суду. Враховуючи викладене, позивач звернувся із позовом про стягнення аліментів до суду.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надала.
Суд, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно вимог ст. ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Матеріалами справи встановлено, що з відповідачкою ОСОБА_2 позивач проживав однією сім`єю з 2014 року. Під час спільного проживання у сторін народилися діти: донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження якої складено 31 жовтня 2014 року у Мелітопольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за №1510, та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження якого складено 10 грудня 2015 року у Мелітопольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області за №1460.
Судовим наказом Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року у справі №937/1766/21, провадження 2-н/93/404/21, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини мого заробітку(доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01 березня 2021 року та до досягнення дітьми повноліття.
17 лютого 2022 року ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 затверджено мирову угоду, якою встановлено місце проживання малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із ОСОБА_1 .
Ухвала Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 лютого 2022 року у справі №937/8083/21 набрала законної сили 07.03.2022 року.
У вказаних довідках позивача, ОСОБА_1 , зазначено як законного представника дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 03 липня 2023 року у цивільній справі № 937/1766/21, провадження №6/333/71/23, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий документ - судовий наказ Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 березня 2021 року у справі №937/1766/21, провадження 2-н/93/404/21. Ухвала суду набрала законної сили 19.07.2023 року
Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
На підставі ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом зазначених норм, будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. На даний час ніякої домовленості щодо виконання обов`язку утримувати дітей між сторонами не має, договір про сплату аліментів на дітей, в якому було б визначено розмір і строки виплати аліментів, між позивачем і відповідачем не укладався.
Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
На підставі ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Сторонами, як вбачається з матеріалів справи, не було надано доказів розміру доходу відповідача. На його утриманні інших осіб, зокрема, дітей, не перебуває.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дітей та те, що відповідач працездатна особа, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з 17.08.2023 року.
Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дітям не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які діти мали би при сумісному проживанні з обома батьками.
Таким чином, у зв`язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Так як позивач при подачі позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача відповідно до ч. 6 ст. 141 Цивільного-процесуального кодексу України повинен бути стягнений судовий збір на користь держави.
Керуючись ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 180-183, 184, 191 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10-13, 77-80, 81, 89, 141, 280-283, 354, 430 ЦПК України, суд,
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу), щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 17.08.2023 року та до досягнення старшою дитиною повноліття.
Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , судовий збір на користь держави в сумі 1073 грн. 60 коп.
Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Комунарського районного суду
м.Запоріжжя А.В.Михайлова