Справа №639/1063/23
Провадження №2/639/128/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Труханович В.В.,

за участю секретаря Яременко В.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова цивільну справу №639/1063/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

Представник позивача ОСОБА_3 через канцелярію суду подала письмове клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, проведення якої просила доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз засл. проф. М.С. Бокаріуса.

В обґрунтування клопотання представник позивача зазначила, що за предметом даного позову є в тому числі визнання об`єктом права спільної сумісної ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трикімнатної квартири, загальною площею 71.90 кв.м., житловою площею 48.50 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 . Як зазначено в позовній заяві, спірна квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на момент її придбання відповідачем була непридатною для проживання. В результаті проведення ремонтно-відновлювальних робіт, які проводилися в період перебування сторін у шлюбі за спільні кошти подружжя, а також за особисті кошти позивача, вартість вищевказаної квартири істнотно збільшилася. Зазначені обставини підтверджуються Звітом про стан будівельних конструкцій та можливість подальшої експлуатації квартири. Позивач вважає, що з метою забезпечення повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, необхідно призначити у справі судову оціночно-будівельну експертизу. Представник позивача у підготовче судове засідання не з`явилась, просила розглянути клопотання у її відсутності.

Відповідач надала заяву про розгляд клопотання в підготовчому судовому засіданні без її участі, просила у задоволенні клопотання відмовити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути клопотання призначення судової оціночно-будівельної експертизи у відсутності сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть учать у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. У відповідності до ч.1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами(стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. 20 лютого 2024 року відповідачем ОСОБА_2 були надані письмові пояснення, до яких долучено копію рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року по справі № 635/4909/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, яке набрало законної сили. З вищевказаного рішення суду вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив визнати об`єктами права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль SKODA FABIA, 2012 року випуску, номер шасі/кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , трикімнатну квартиру, що знаходиться у АДРЕСА_1 , житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; провести розподіл спільного сумісного майна подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля SKODA FABIA, 2012 року випуску, номер шасі/кузова НОМЕР_1 , д.н.з НОМЕР_2 , частину трикімнатної квартири, загальною площею 63,4 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., що знаходиться у АДРЕСА_1 , частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 160,7 кв.м., житловою площею 55,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено частково.

Визнано об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 в порядку розподілу спільного сумісного майна подружжя право власності на частину житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 5079 (п`ять тисяч сімдесят дев`ять) грн.44 коп.

Скасовано заходи забезпечення позову у виді арешту майна, який накладений на підставі ухвали Харківського районного суду Харківської області від 13.08.2020 року по справі №635/4909/20.

В свою чергу, однією з позовних вимог даної цивільної справи № 639/1063/23 є визнання об`єктом права спільної сумісної ОСОБА_2 та ОСОБА_1 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 .

Так, рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року по справі № 635/4909/20 було встановлено, що спірна квартира є особистою приватною власністю ОСОБА_2 , оскільки набута нею у власність на підставі договору купівлі-продажу квартири від 16.11.2007 року, тобто до укладення шлюбу з ОСОБА_1 та за кошти, отримані нею за договором про іпотечний кредит №2234 від 16.11.2007 року у АТ «Ощадбанк», за яким у позивача не виникло жодних зобов`язань.

Також встановлено, що 21 листопада 2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Чуєвою О.Д., стосовно майнових відносин подружжя. Пунктом 3 вказаного Договору передбачено, що особистою приватною власністю кожного з подружжя є майно (в тому числі грошові кошти), набуті чоловіком або дружиною до шлюбу, навіть якщо таке майно за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних грошових чи трудових затрат.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року в задоволенні позовних вимог щодо визнання об`єктом право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та визнання за ОСОБА_1 права власності на частину даної трикімнатної квартири судом було відмовлено.

Так, судом встановлено, що у справі, яка перебуває на розгляді у Жовтневому районному суді м. Харкова, позивач звернувся до суду з тим ж позовними вимогами в частині визнання об`єктом права спільної сумісної ОСОБА_2 та ОСОБА_1 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 , які і були предметом розгляду справи № 635/4909/20 Харківського районного суду Харківської області.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Загальні положення ЦПК України вказують, що підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача.

Предмет позову це частина позову, яка становить матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд повинен ухвалити рішення. Ця вимога повинна мати правовий характер, тобто бути врегульованою нормами матеріального права, а також підпадати під цивільну юрисдикцію.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що підтверджують кожну обставину, а також наявність підстав для звільнення від доказування.

Так, згідно із постановою Верховного Суду у справі № 922/404/19 від 09.07.2020, зроблено висновок: «позовом є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову. При цьому під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.»

Окрім того, у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 640/7778/18, зазначено, що відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 Цивільного процесуального кодексу України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Касаційний цивільний суд роз`яснив, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Верховний Суд зауважив, що, визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що оскільки виник спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, який був вирішений рішенням Харківського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року, яке набрало законної сили, то справа, яка перебуває на розгляді в Жовтневому районному суді м. Харкова, в частині визнання об`єктом права спільної сумісної ОСОБА_2 та ОСОБА_1 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 підлягає закриттю.

Разом з тим, суд роз`яснює положення ч.2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Оскільки, провадження у справі підлягає закриттю в частині визнання об`єктом права спільної сумісної ОСОБА_2 та ОСОБА_1 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 , то і підстави для призначення судової оціночно-будівельної експертизи по даній справі відсутні.

А отже, у клопотанні представника позивача про призначення судової оціночно-будівельної експертизи слід відмовити. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 103, 255, 353ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі №639/1063/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя в частині позовних вимог щодо визнання об`єктом права спільної сумісної ОСОБА_2 та ОСОБА_1 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнання за ОСОБА_1 право власності на 1/2 трикімнатної квартири, що знаходиться у АДРЕСА_1 закрити.

У задоволенні клопотання представника позивача адвоката Лисенко Олени Василівни про призначення судової оціночно-будівельної експертизи відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя В.В. Труханович