Справа № 716/319/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2024 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі :

головуючої судді - Пухарєвої О.В.

за участю секретаря Кульки О.М.

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідачки - ОСОБА_3 ,

представниці відповідачки - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення місця проживання дитини із матір`ю-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що 22.12.2009 між ОСОБА_1 до ОСОБА_3 було укладено шлюб, в якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син - ОСОБА_5 . Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29.08.2013 шлюб між ними розірвано. Також згідно рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці із нього стягувалися аліменти, однак у зв`язку із тим, що починаючи із грудня 2013 року дитина проживала із ним, то 21.09.2019 ОСОБА_3 звернулась до ВДВС із заявою про закінчення виконавчого провадження. З грудня 2013 син ОСОБА_6 на прохання відповідачки, оскільки вона змушена була виїхати за кордон, проживає із ним та знаходиться на повному його утриманні. За цей час відповідачка і сином не цікавилася та не допомагала матеріально. Однак в лютому 2023 відповідачка повернулась в Україну і періодично телефонує, погрожуючи забрати сина. Проте дитина не бажає проживати із матір`ю. У зв`язку із наведеним позивач просить визначити місце проживання сина з ним та стягувати із ОСОБА_3 аліменти на його користь на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 3000 грн щомісяця.

Відповідачка ОСОБА_3 , не погодившись з даним позовом звернулася до суду із зустрічним позовом до позивача про визначення місця проживання дитини з матір`ю. В обґрунтування позову посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 з 22.12.2009 по ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_5 . На час припинення шлюбу син проживав із нею в м. Чернівці в квартирі її матері ОСОБА_7 . Починаючи із 2012 року на ній лежав обов`язок по утриманню сина, забезпечення його всім необхідним, оскільки відповідач не цікавився сином. Факт проживання сина із відповідачем із грудня 2013 року не відповідає дійсності, оскільки син постійно проживав в м. Чернівці із нею, її матір`ю та братом В серпні 2013 вона подала заяву про зарахування сина для відвідування навчального закладу №10 «Попелюшка», що в м. Чернівці. Починаючи із вересня 2013 по серпень 2017 року син відвідував вказаний навчальний заклад.

В грудні 2013 у зв`язку із тяжким матеріальним становищем їхньої сім`ї вона змушена була виїхати на роботу до Італії. Всі зароблені кошти вона передавала своїй матері, які витрачалися на утримання сина та повернення боргів. У 2015 році вона вийшла заміж та народила ще двох дітей. В листопаді 2016 року та в травні 2017 року вона приїжджала в Україну. Нею була написана заява про зарахування сина до СШ №27 м.Чернівці та забезпечено його всім необхідним для навчання. ОСОБА_6 навчався у даній школі із 1 по 6 клас. Всі ці вказані роки вона спілкувалась із класним керівником сина, однак її мати відвідувала навчальний заклад. Відповідач неодноразово відмовляв їй у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон. В січні 2023 вона разом із двома малолітніми дітьми приїхала додому. Відповідач, знаючи, що вона вдома 10.03.2023 забрав документи із школи і перевів сина на навчання в школу с. Онут . Позивачка також зазначає, що вона є забезпеченою особою та має матеріальну можливість утримувати своїх дітей, надати їм відповідне виховання, навчання. Їй відомо, що відповідач постійного місця роботи не має, зловживає спиртними напитками. У зв`язку із наведеним просила в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та визначити місце проживання дитини - ОСОБА_5 з матір`ю ОСОБА_3 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 первинний позов підтримали повністю, зустрічний позов не визнали.

Позивач суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_3 одружився із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 . Спільною сім`єю вони проживали в АДРЕСА_1 у квартирі мами дружини. У 2012 році сімейні відносини із відповідачкою припинено та у 2013 році шлюб між ними було розірваною. Також відповідачкою було подано позов про стягнення із нього аліментів на утримання сина. Починаючи із 2013 року і по даний час син проживає із ним, перебуває на повному його утриманні, дружина матеріально не підтримує дитину. Оскільки син проживав із ним, то ОСОБА_3 звернулася до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження щодо стягнення із нього аліментів. Під час карантину син проживав із ним на квартирі, він провів туди Інтернет для того щоб син мав змогу навчатись дистанційно. На даний час разом із сином проживає в с. Онут разом із своєю матір`ю, син навчається у Вікнянській школі. Колишня дружина проживає за кордоном, має іншу сім`ю та двоє дітей. Мати дитину не відвідує в школі, всі питання щодо навчання та виховання обговорюються лише із ним. Син ОСОБА_6 займається вільною боротьбою. Також позивач вказав, що у 2019 році був випадок щодо викрадення відповідачкою сина без його відома, однак він цьому перешкодив. Розмови між ними щодо проживання сина із нею за кордоном не було. Він не бажає щоб син проживав із відповідачкою, оскільки той її не знає, не спілкується із нею, мати ніколи до нього не телефонує, не контактує із ним, мати бачила сина всього 3-4 рази, коли приїжджала в гості. Був один випадок, коли ОСОБА_8 забрала ОСОБА_6 для святкування його Дня народження до себе із своєю родиною. Він вважає, що саме він може забезпечити належні умов проживання дитини, оскільки на даний час він працює хоча неофіційно, має постійний заробіток, будує будинок. Він забезпечує синові всі умови для проживання та навчання. ОСОБА_6 має окрему кімнату, де є Інтернет, до школи син їздить в с. Вікно шкільним автобусом. Позивач зазначив, що він іншої сім`ї не має, увесь вільний час він приділяє ОСОБА_6 , а тому вважає, що син має залишитись проживати саме із ним.

Представник позивача ОСОБА_2 зазначив суду, що син сторін по справі ОСОБА_5 любить і маму, і тата, проте йому комфортніше буде проживати із батьком, оскільки син ображений на матір, яка покинула його, залишивши доглядати за хворою бабусею. Позивач забезпечує сина всім необхідним, за станом здоров`я ОСОБА_6 здоровий, на обліку у лікарів не перебуває, навчається по мірі своїх можливостей. Відповідачка бажає вивезти сина за кордон, але сама дитина цього не бажає. Просив визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 із батьком ОСОБА_1 та стягнути із відповідачки на користь позивача аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи із дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) ОСОБА_3 , вказала суду, що первинний позов не визнає, зустрічний позов підтримує повністю. Суду пояснила, що ОСОБА_1 це її колишній чоловік, із котрим в них є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільною сім`єю проживали в АДРЕСА_1 в квартирі, яка належить її матері. До розлучення з ними проживала її мати ОСОБА_7 , її брат ОСОБА_9 та його дівчина. У 2013 році вона звернулася до суду із позовом про стягнення аліментів, оскільки ОСОБА_1 не утримував сина, а на той час вони вже як сім`я спільно не проживали. Виконавчий лист перебував на виконанні у виконавчі службі. Позивачем було сплачено аліменти за рішенням суду два рази, з посиланням на те, що він не має роботи та коштів на їх сплату. В серпні 2013 шлюб між ними було розірвано через зловживання ОСОБА_1 алкоголю. Питання щодо визначення місця проживання сина після розірвання шлюбу між ними не було. Коли сину було 2,5 років він пішов до садочку в м. Чернівці. ОСОБА_3 зазначила, що після розлучення вона просила ОСОБА_1 щоб він приходив до сина, спілкувався із ним, ночував із ним. Останній стверджував , що йому син не потрібний, йому потрібна дружина. Із-за нестачі коштів у сім`ї, хвороби матері, вона змушена була виїхати на заробітки за кордон. На той час сину було 2 роки та 11 місяців і ОСОБА_10 не заперечував, щоб їх син залишився проживати із бабусею - її матір`ю. За кордону вона передала мамі ноутбук, через ОСОБА_11 спілкувалася із ними, забезпечувала свого сина та матір, передавивши одяг, продукти харчування та кошти. На той час ОСОБА_10 приходив до сина десь 3-4 рази, передавав продукти. Відповідачка вказала, що коли лиш була в неї можливість , вона приїжджала до сина. Вона була у сина випускному в садочку, батько дитини був зайнятий на роботі і присутнім на святі не був. ОСОБА_6 пішов до школи у сім років. Документи про прийняття до школи подавала вона особисто. Вона повністю сина підготувала до школи, купила йому все необхідне. Першого вересня ОСОБА_6 в школу проводжала бабуся, тата в той час не було. Коли приїжджала додому, то хотіла сина забрати із собою за кордон, оскільки у ОСОБА_10 була заборгованість по сплаті аліментів та і в той же час останній потаємно забрав сина до себе. У 2019 році позивач пообіцяв їй , що надасть дозвіл на вивезення сина на відпочинок за кордон, якщо вона відмовиться від стягнення аліментів. За її заявою було зупинено виконання по стягненню аліментів із ОСОБА_1 на утримання сина. В січні 2019 вона із сином не виїхала за кордон, оскільки батько забрав дитину. Також відповідачка зазначила, що в січні 2023 року позивач забрав сина до себе і з цього часу син проживає із ним в селі. Позивач самовільно забрав документи із школи в м. Чернівці і перевів сина навчатися в село. Сестра позивача шантажувала її, просила передати свої документи , оскільки ОСОБА_10 мають викликати до РТЦК , а він мав би відстрочку. Фактично син із 2013 року по січень 2023 року проживав із бабусею - її матір`ю. Протягом вказаного часу вона приїжджала до сина десь 4-6 разів. На той час син періодично з татом спілкувався, був у нього, ночував, але не проживав постійно. Крім того відповідачка вказала, що є рішення органу опіки та піклування про визначення днів побачень із сином, проте воно не виконується, оскільки їй в цьому перешкоджає позивач. Вона пропонувала ОСОБА_6 поїхати із нею в Італію, щоб проживати із нею, братом і сестрою, на що він обіцяв приїхати із бабусею. Також відповідачка зазначила, що на даний час вона має іншого чоловіка та двоє дітей, проживає в Італії, має можливість та всі умови для проживання із нею сина ОСОБА_6 .

Представниця відповідачки ОСОБА_4 в судовому засіданні зазначила, що первісний позов не визнає, зустрічний позов підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві. Вважає, що проживання дитини із матір`ю надасть йому належні умови навчання, відпочинку, а вказаний позов позивача є способом ухилення від мобілізації. ОСОБА_6 налаштований щоб захистити батька від мобілізації. У зв`язку із наведеним просила у первісному позові відмовити, задовольнити зустрічний позов та ухвалити рішення про визначення місця проживання ОСОБА_5 із матір`ю ОСОБА_3 .

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.

Щодо позовних вимог про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що сторони по справі з 22.12.2009 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.08.2013 (а.с.11).

Від даного шлюбу мають сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

З народження син ОСОБА_5 зареєстрований та постійно проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Місце проживання матері ОСОБА_5 - відповідачки за первинним позовом (позивачки за зустрічним позовом) ОСОБА_12 та її малолітніх дітей ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 також зареєстровано за цією адресою, що підтверджується копією довідки про склад сім`ї (а.с.63). Також в зазначеній квартирі були зареєстровані мама відповідачки ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 та брат ОСОБА_15 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Батько ОСОБА_5 позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 зареєстрований та на даний час проживає за адресою: АДРЕСА_2 , в будинку, який належить його матері ОСОБА_16 (а.с.13,14).

Сторони припинили спільне проживання літом 2012 року. Син залишився проживати з матір`ю, її братом та бабусею в АДРЕСА_1 .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05 серпня 2013 з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_17 на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини усіх доходів, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з липня 2013 до повноліття дитини (а.с.64). На виконання зазначеного рішення суду 05.08.2013 видано виконавчий лист в справі №727/6463/13-ц, який пред`явлено до виконання до Заставнівського районного відділу ДВС (а.с.66).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 29 серпня 2013 розірвано шлюб між ОСОБА_17 та ОСОБА_1 . Після розірвання шлюбу ОСОБА_17 присвоєно дошлюбне прізвище ОСОБА_18 ( а.с.11)

У зв`язку із хворобою матері та скрутним матеріальним становищем у грудні 2013 року відповідачка виїхала на роботу до республіки Італія, сина ОСОБА_6 залишила проживати із своїми матір`ю (бабусею) та братом. Зароблені кошти направляла матері на погашення боргів, лікування матері, утримання її та сина.

З вересня 2013 по серпень 2017 року ОСОБА_5 відвідував ДНЗ №10 «Попелюшка», що вбачається з довідки директора ЗДО №01-10/41 від 11.04.2023 (а.с.72).

Згідно з відповіддю на адвокатський запит №30 від 13.04.2023 з 1-го по 6-й клас ОСОБА_5 навчався у Чернівецькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №27 (на даний час Чернівецький ліцей №20), проживав здебільшого з бабусею (а.с.73). Про зарахування ОСОБА_19 до дошкільного навчального закладу та до загальноосвітної школи з відповідними заявами зверталася його мати ОСОБА_12 , що підтверджується матеріалами справи.

23.08.2015 в Генеральному Консульстві Республіки Єгіпет в м. Мілан (Італія) відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) зареєструвала шлюб з громадянином Єгипту ОСОБА_20 , в якому у них народилося двоє дітей: ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_14 ІНФОРМАЦІЯ_5 . Зазначені обставини підтверджуються відповідними копіями перекладів документів, дослідженими в судому засіданні.

Упродовж 2014-2021 років відповідачка декілька раз приїжджала в Україну, а саме у грудні 2014 року, з листопада 2016 по лютий 2017 року, в травні 2017 року. В цей час вона перебувала разом із сином, вони спільно святкували його день народження. Восени 2018 року відповідачка приїхала в Україну разом із чоловіком та молодшим сином. 13.11.2018 мати в інтересах сина ОСОБА_19 уклала медичну декларацію з сімейним лікарем для забезпечення повного медичного обстеження, вакцинації та підготовки виїзду за кордон( а.с. 71).

Згідно з довідкою-розрахунком про розмір заборгованості по сплаті аліментів від 27.11.2018 №148-42/7404 борг ОСОБА_1 по сплаті аліментів на користь ОСОБА_21 станом на 01.11.2018 становить 23588 грн.(а.с.67-69).

Постановою державного виконавця від 30.01.2019 на підставі заяви стягувачки ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження виконавчий лист №727/6463/13-ц виданий 05.08.2013 повернуто стягувачці (а.с.12).

На даний час виконавче провадження не відновлено.

В кінці січня 2023 року відповідачка приїхала в Україну та разом з своїми малолітніми дітьми від другого шлюбу проживає в АДРЕСА_1 . Проте звертаючись до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина ОСОБА_19 з нею, має намір, у разі задоволення позову, вивезти дитину на проживання в Італію, де вона проживає зі своєю новоствореною сім`єю.

Встановлено, що з початку 2023 року малолітній ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає із своїм батьком ОСОБА_1 та бабусею ОСОБА_16 в с. Онут Чернівецького району Чернівецької області та перебуває на його утриманні та вихованні. Мати позивача ОСОБА_16 допомагає йому у вихованні та догляді за дитиною. Згідно з Актом обстеження матеріально - побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 16.12.2022 мати ОСОБА_5 ОСОБА_3 з 2013 року перебуває за кордоном, з ОСОБА_1 розлучена, участі у вихованні дитини не бере, не спілкується з ним, не виходить на зв`язок. Інших осіб, які крім батька могли би опікуватися хлопчиком не має (а.с.14).

З березня 2023 по даний час малолітній ОСОБА_5 навчається у Вікнянській ЗОШ І-ІІІ ст.

Вищенаведені обставини також підтверджуються показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_22 показала суду, що являється сестрою позивача ОСОБА_1 . ОСОБА_10 і ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син- ОСОБА_5 . Спільною сім`єю проживали із матір`ю та братом ОСОБА_8 в м. Чернівці. Коли ОСОБА_6 було 2,5 років його батьки розлучилися, та він залишився проживати із матір`ю. ОСОБА_1 знімав квартиру в м. Чернівці, спілкувався із сином, купляв одяг та інші речі для нього. Коли ОСОБА_6 пішов до садочка, ОСОБА_8 поїхала за кордон. За сином доглядали бабуся- мати ОСОБА_8 , її брат та ОСОБА_10 . За вказаний час ОСОБА_10 брав сина у гори, привозив у село до своєї матері, також він приходив гратися до її дітей . Крім того вони разом із ОСОБА_6 були 16 днів на морі, в той час від матері жодного разу дзвінків не було. Коли в лютому 2023 року приїхала ОСОБА_8 , ОСОБА_6 із скандалом пішов від матері. На даний час ОСОБА_6 проживає із батьком в с. Онут, в будинку їх матері. ОСОБА_10 створив всі умови для проживання сина. У ОСОБА_10 були добрі відносини із братом ОСОБА_8 та матір`ю, вони часто спілкувалися. У ОСОБА_8 є інша сім`я. Вона має ще двоє дітей. У 2019 році ОСОБА_8 без дозволу батька намагалася вивезти сина за кордон, але її мати та брат їм передзвонити і повідомили про вказане. Брат ОСОБА_10 не бажає щоб його сина ОСОБА_8 вивезла до ОСОБА_23 .

Свідок ОСОБА_24 вказала суду , що являється жителькою с. Онут та сусідкою позивача. Син ОСОБА_25 із січня 2023 року проживає в селі та ходить до школи в с. Вікно. До цього він проживав із бабусею та братом ОСОБА_8 в м. Чернівці. Завжди на канікули та вихідні приїжджав в с.Онут до бабусі, матері ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_6 приїжджав із м. Чернівці він завжди був сумним, а зараз є веселим хлопчиком. ОСОБА_6 має гарні умови проживання, доглянутий, нагодований. Коли питала у ОСОБА_6 чи він спілкується із мамою, то він вказував, що мати не дзвонить, він бажає проживати із татом, оскільки бабуся хвора. ОСОБА_1 алкоголем не зловживає, проживає із матір`ю та займається вихованням сина.

Свідок ОСОБА_26 вказав суду, що являється сусідом відповідачки ОСОБА_3 . Знає сина ОСОБА_27 , оскільки їх діти дружили між собою, коли ОСОБА_6 проживав в м. Чернівці. ОСОБА_6 проживав із бабусею ОСОБА_28 , оскільки мати перебувала за кордоном. З ними періодично проживав ОСОБА_29 , брат ОСОБА_8 . Батька дитини, чоловіка ОСОБА_8 він не бачив за місцем проживання ОСОБА_6 . Йому відомо, що батько іноді забирав сина. ОСОБА_6 про маму погано не відзивався, бабусю дуже любив і за нею доглядав. ОСОБА_6 іноді хвалився речами, отриманими від матері, ділився смаколиками із іншими дітьми. Востаннє він бачив ОСОБА_6 на майданчику влітку 2023 року. Більше року ОСОБА_6 в м. Чернівці не проживає, оскільки його забрав тато в с. Онут. На даний час ОСОБА_8 в квартирі проживає сама.

Таким чином судом встановлено, що на даний час між сторонами по справі існує спір, оскільки вони не дійшли спільного рішення з приводу місця проживання їхнього сина ОСОБА_6 , який не досяг чотирнадцяти років.

Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до частин першої, другої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому, Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права, зокрема й практики Європейського суду з прав людини, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи, при цьому, сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин;(г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; стосунки між дитиною і батьками в минулому; бажання батьків бути опікунами; збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; бажання дитини.

При вирішенні даного спору судом враховуються наступні обставини.

Так із довідки-характеристики, виданої виконкомом Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області №238 від 21.12.2022 вбачається, що позивач ОСОБА_1 за час проживання в с. Онут правопорушень не вчиняв, зауважень зі сторони сільської ради не було (а.с. 19).

З відповіді ВП №3 (м.Заставна) ЧРУП в Чернівецькій області вбачається, що ОСОБА_1 в розшуку не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 20-21.)

Адміністрація КНП «Заставнівська БЛ» у відповідь на запит адвоката листом за №1668 від 27.12.2022 повідомила, що ОСОБА_1 під спостереженням ліків психолога та нарколога не перебуває (а.с.22).

Громадянка ОСОБА_3 на території України станом на 21.06.2023 до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває, що вбачається з витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості ( а.с.121).

Згідно з Довідкою про проходження психіатричного огляду від 22.05.2023 ОСОБА_3 психіатричні, у тому числі спричинені вживанням психоактивних речовин протипоказання для керування автотранспортом відсутні (а.с.122).

Відповідно до акту обстеження, складеного Службою у справах дітей Вікнянської сільської ради, 31.01.2023 проведено обстеження умов проживання ОСОБА_19 за адресою АДРЕСА_2 , де останні час він проживає з батьком. Для виховання і проживання дитини створені задовільні умови. Санітарний стан приміщення середній, на момент проведення обстеження в приміщенні проводили ремонт (а.с.107).

Згідно з актом обстеження від 10.02.2023, наданим Службою у справах дітей Чернівецької міської ради, проведено обстеження умов проживання за адресою АДРЕСА_1 в трикімнатній квартирі, яка належить бабусі ОСОБА_7 . Для виховання та проживання дитини створені всі належні умови. Санітарний стан приміщення задовільний, зроблений ремонт (а.с.108).

Система правосуддя прислухається до дітей, серйозно ставиться до їх думок і має гарантувати захист прав дитини.

Згідно положень ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Під час розгляду даної справи судом була вислухана думка дитини ОСОБА_19 , який повідомив суду, що його батьків звати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 . На даний час він проживає в с. Онут із батьком ОСОБА_10 та бабусею. Він із татом активно проводять час, він допомагає йому роботи уроки. Декілька років тому, а саме коли мама поїхала до Італії він проживав в м. Чернівці разом із бабусею Віорікою. Мама надсилала бабусі кошти, за які остання купляла ліки та фрукти. Більше продуктів їм привозив тато, тому, що бабуся рідко коли їх купляла. Мама також із Італії передавала продукти, але це було не часто. Під час перебування матері і Італії він із нею рідко коли спілкувався, оскільки вона більше розмовляла із бабусею. Мама пропонувала йому поїхати до Італії, але він не хотів, обіцяв поїхати туди після закінчення 9 класу. Мати знає його номер мобільного телефону, проте до нього не телефонує. З батьком він проживав в його квартирі, що по АДРЕСА_3 в той час, коли він ходив до школи, а саме до 5 класу та було онлайн- навчання. Саме на квартирі у тата перебували його речі та приладдя до школи. Коли три роки назад восени мама приїжджала на Україну, то він жив із бабусею, а на вихідні був у тата. Йому відомо, що у мами є інша сім`я та є ще діти: брату 6 років, сестрі 3 роки. Із ними він знайомий, зустрічався декілька разів. Також святкував разом із ними день народження брата у розважальному центрі. Коли мама пропонувала йому проживати із нею, то він не хотів, оскільки вона примушувала його доглядати за братом і сестрою. Мати забирала його до себе в м.Чернівці, тоді вони ходили на піцу, в басейн. Мамин чоловік купив йому велосипед. На початку 2023 року, коли приїхала мама, то він пішов проживати до тата в село. Із того часу він проживає із ним в с.Онут. В кінці літа мама також приїжджала до нього в село. Він не хоче проживати із мамою, тому що йому добре із татом та бабусею. Він не заперечує проти спілкування із мамою, але проживати з нею не бажає.

З інформації про результати психологічного обстеження ОСОБА_5 вбачається, ОСОБА_6 притаманні емоційна вразливість, тривожність, невпевненість в собі, гостра емоційна залежність від оточуючих, потреба у захисті та підтримці. Чіткої думки про сім`ю він сформувати не може. Включає до свого близького оточення друзів, однокласників та бабусю (а.с. 94).

У справі, що розглядається, встановлено, що сторони позитивно характеризуються, не зловживають спиртними напоями чи наркотичними засобами, матеріально забезпечені на такому рівні, що б створити належні умови для виховання та розвитку сина, у кожного з них наявні час та можливості, що дозволяють належним чином опікуватися дитиною, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про нього, проте проживають в різних країнах.

Малолітній ОСОБА_5 тривалий час проживав без матері, у зв`язку з цим емоційний контакт з матір`ю у нього в певній мірі втрачено. Упродовж розгляду справи дитина висловила бажання проживати з батьком, заперечував можливість зміни свого місце проживання.

Нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді спорів, зокрема щодо визначення місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Наданий суду висновок органу опіки та піклування Вікнянської сільської ради про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 №8 від 20.04.2023, що має рекомендаційний характер, суд не приймає до уваги, оскільки посилаючись на відсутність поважних причин і підстав надавати перевагу одній із сторін, він не містить чіткого формулювання доцільності визначення місця проживання з жодним із батьків, яке би відповідало найкращим інтересам дитини.

Враховуючи те, що малолітній ОСОБА_5 останній час проживає з батьком, має відповідні соціальні контакти за його місцем проживання, висловлює більшу прихильність до батька, який створює атмосферу безпеки, підтримки та любові до нього, а також необхідні умови для його повноцінного, всебічного та гармонійного розвитку, виходячи з інтересів та бажання дитини, з метою збереження стабільності в оточенні дитини (місце проживання (дім), школа, друзі), суд приходить до висновку про визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_1 .

Приймаючи таке рішення суд також враховує, що відповідачка (позивачка за зустрічним позовом) має нову сім`ю, а саме перебуває в зареєстрованому шлюбі з громадянином Єгипту ОСОБА_20 , в якому у них народилося двоє дітей. Разом із сім`єю ОСОБА_3 постійно проживає в Італії. Відомостей, підтверджуючих про добре знайомство і міцні стосунки її чоловіка з сином від першого шлюбу суду не надано. З врахуванням цієї обставини, а також тривалого не проживання сина з матір`ю, відсутності емоційного контакту і налагоджених стосунків відповідачки та його чоловіка з дитиною, визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_19 разом із матір`ю не відповідатиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, оскільки в цьому випадку сину доведеться адаптуватися до нового соціального середовища (змінювати країну проживання, місце навчання, мову спілкування, сталі соціальні зв`язки), що може негативно вплинути на його психологічний стан.

Однак, вочевидь дитина потребує і материнської турботи та безумовної любові, яка має позитивно впливати на її розвиток.

З огляду вищезазначеного, суд з урахуванням обставин справи вирішує питання щодо визначення місця проживання дитини з одним із батьків із забезпеченням контакту дитини з іншим з батьків.

При цьому суд зауважує, що визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_19 разом із батьком не позбавляє матір дитини піклуватися про нього, бачитися з ним, спілкуватися, брати участь в його житті, проявляти материнську любов.

За таких обставин позовна вимога за первинним позовом ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з батьком підлягає задоволенню. У задоволенні позовної вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити.

Щодо вимоги про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просив стягувати з відповідачки аліменти на свою користь на утримання сина ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі 3000 грн щомісяця, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною повноліття

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Частина перша статті 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України).

Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вимога про стягнення аліментів на дитину може бути подана до суду протягом усього строку існування права на утримання, тобто до досягнення дитиною повноліття.

За загальним правилом аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня подання позову на майбутнє.

Відповідно до ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років в розмірі 3196 грн.

За таких обставин, визначивши даним рішенням суду місце проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_1 , дослідивши усі надані докази, надавши їм належну правову оцінку за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача аліментів на утримання сина.

Визначаючи розмір аліментів, суд, перевіривши обставини, обумовлені статтею 182 СК України, взявши до уваги як стан здоров`я і матеріальне становище дитини, так і стан здоров`я, матеріальне становище відповідачки, врахувавши при цьому, що відповідачка є працездатною, фізично здоровою особою, яка зобов`язана утримувати сина до досягнення ним повноліття, вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Суд вважає, що вказаний визначений розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору.

Враховуючи наведене, суд вважає, що із відповідачки необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 1073,6 грн за вимогу про стягнення аліментів.

Керуючись ст.ст. 7, 10, 12, 13, 82, 223, 235, 247, 259, 263 - 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення місця проживання дитини з батьком та стягнення аліментів - задовольнити повністю.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 21.10. 2002 Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ).

Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 25.09.2013а Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) аліменти на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_8 (РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 21.10. 2002 Заставнівським РВ УМВС України в Чернівецькій області, адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі ) гривень щомісяця, починаючи з 01.03.2023 до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( РНОКПП НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 25.09.2013а Шевченківським РВ УМВС України в Чернівецькій області, адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь держави 1073,6 гривень судового збору.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу аліментів за один місяць.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вікнянської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визначення місця проживання дитини із матір`ю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Чернівецького апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.03.2024.

Суддя О.Пухарєва