Провадження № 2/205/702/24
29 лютого 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд міста Дніпропетровська в складі: головуючого судді Басової Н.В., за участю секретаря судового засідання Саруханової К.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в м. Дніпрі цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат,
Позивач 14 вересня 2023 року звернувся до Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь 7 899,48 грн., з яких: 6 638,46 грн. інфляційні втрати; 1 261,02 грн. три відсотки річних, та стягнути судові витрати.
Ухвалою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 18 вересня 2023 року цивільну справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду міста Дніпропетровська.
Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
У судове засідання позивач не з`явився, письмово просив розглядати справу без його участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв та/або відзиву від нього не надходило.
На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд дійшов наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно з частиною 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2022 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача, по цивільній справі № 201/4208/20 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості і витрат, з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на його правонаступника фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (а.с. 22).
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької О.О. від 14 березня 2023 року по ВП № 71291664 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 201/4208/20, виданого 19 жовтня 2020 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судових витрат по сплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп. (а.с. 26).
При цьому, в порядку примусового виконання вищезазначеного рішення було стягнуто з відповідача на користь позивача 65,00 грн. (а.с. 16-17).
Разом з тим, відповідачем не погашено суму заборгованості в загальному розмірі 14 422,74 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Аналіз вищезазначених норм права дає підстави для висновку, що грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних правовідносин, але й з інших підстав, зокрема, з прострочення виконання грошового зобов`язання, яке виникло з невиконання судового рішення про стягнення грошових коштів.
Відповідно до розрахунку за період з 13 жовтня 2020 року по 10 вересня 2023 року три відсотки річних складає 1 261,02 грн., інфляційне збільшення боргу 6 638,46 грн. (а.с. 9-12).
Враховуючи наведене, суд доходить висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 7 899,48 грн., з яких: 6 638,46 грн. інфляційні втрати за період з 13 жовтня 2020 року по 10 вересня 2023 року; 1 261,02 грн. три відсотки річних за період з 13 жовтня 2020 року по 10 вересня 2023 року.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 073,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15-16, 509, 598, 610-612, 625 ЦК України, ст. ст. 4, 12-13, 76-77, 81-82, 141, 247, 258-259, 263-266, 280, 282-284, 289, 354 ЦПК України,
Позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 7 899,48 грн. (сім тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять гривень 48 копійок), з яких: 6 638,46 грн. інфляційні втрати за період з 13 жовтня 2020 року по 10 вересня 2023 року; 1 261,02 грн. три відсотки річних за період з 13 жовтня 2020 року по 10 вересня 2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 1 073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні 60 копійок).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивачем може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Н.В. Басова