ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Київ

справа № 750/254/22

провадження № 61-11764св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Крата В. І.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Денар-Люкс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Домен-Буд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрілецька набережна»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справикасаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2022 року в складі судді Коверзнева В. О. та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року в складі колегії суддів: Шарапової О. Л., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» (далі - ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 та просило витребувати з володіння відповідача квартиру АДРЕСА_1 .

На обґрунтування вимог зазначало, що 29 грудня 2006 року товариство набуло право власності на вищевказану квартиру на підставі договору міни.

В подальшому в ході примусового виконання судових рішень про стягнення коштів з товариства спірний об'єкт нерухомості вибув з його власності внаслідок реалізації на прилюдних торгах та згідно протоколу проведення електронних торгів № 117194 від 25 вересня 2015 року переможцем торгів визнано ТОВ «Денар-Люкс».

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 09 червня 2016 року у справі № 927/258/16 задоволено позов товариства про визнання недійсними результатів електронних торгів, визнання недійсним акта державного виконавця про проведені електронні торги від 09 жовтня 2015 року та визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 № 4585 від 19 жовтня 2015 року.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі № 927/258/16 ТОВ «Денар-Люкс» відчужило право власності на спірну нерухомість ТОВ «Домен-Буд», яке, будучи учасником справи про визнання недійсними електронних торгів, відчужило квартиру ТОВ «Стрілецька набережна», яке 30 березня 2017 року уклало договір купівлі-продажу вказаного майна з ОСОБА_1 .

Таким чином, спірна квартира вибула з володіння товариства поза його волею, відповідач не вважається її добросовісним набувачем, оскільки знав або мав можливість знати про те, що спірна квартира не належить на праві власності особі, яка її відчужувала.

Короткий зміст рішення судів першої та апеляційної інстанції

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року, позов ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» задоволено.

Витребувано з володіння ОСОБА_2 на користь ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що квартира вибула з володіння позивача внаслідок продажу на електронних торгах, які в подальшому були визнані недійсними, тобто поза його волею. Треті особи зареєстровані за однією адресою, їх засновником є одна й та сама особа, тому укладені між ними договори купівлі-продажу спірної квартири спрямовані на унеможливлення повернення її власнику.

Перебіг позовної давності закінчився 03 квітня 2020 року, однак з 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України від 03 березня 2020 року № 540-IX, яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Оскільки з 12 березня 2020 року по 31 березня 2022 року на всій території України установлений та діє карантин, спричинений коронавірусною хворобою (COVID-19), зупинено перебіг позовної давності, тому позивач не пропустив позовну давність для звернення до суду з цим позовом.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У листопаді 2022 року ОСОБА_1 надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

На обґрунтування касаційної скарги зазначав про застосування судом апеляційної інстанції норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-895цс15, від 24 травня 2017 року в справі № 544/525/15-ц та у постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц, від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17, від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17, від 24 квітня 2019 року в справі № 523/10225/15-ц, від 26 вересня 2019 року в справі № 2- 4352/11, від 16 жовтня 2019 року в справі № 367/5525/16-ц, від 26 листопада 2019 року в справі № 914/3224/16, від 28 січня 2020 року в справі № 50/311-б, від 15 травня 2020 року в справі № 922/1467/19, від 29 червня 2021 року в справі № 904/3405/19, від 02 листопада 2021 року в справі № 925/1351/19, від 20 січня 2022 року в справі № 5009/4987/12 (908/25/21) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Перебіг позовної давності розпочинається з моменту, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його прав, та не пов'язаний з ухваленням судового рішення про порушення права особи.

Обов`язковою умовою переривання позовної давності шляхом перед`явлення позову є дотримання вимог процесуального закону щодо форми і змісту позовної заяви, правил предметної та суб`єктної юрисдикції. Якщо суд відмовив у прийнятті позовної заяви або повернув її, у разі подання позову з недотриманням прави підсудності, а також з іншими предметом та підставами, перебіг позовної давності не переривається.

Оскільки позивач про порушення своїх прав дізнався до 28 березня 2016 року, то позовна давність спливла до 28 березня 2019 року.

Втручання у право мирного володіння спірною квартирою порушує принцип пропорційності, оскільки покладає на нього індивідуальний і надмірний тягар у зв`язку з витребуванням з його власності нерухомості без отримання будь-якої компенсації.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 січня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Деснянського районного суду м. Чернігова.

03 березня 2023 року матеріали справи № 750/254/22 надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 листопада 2023 року справу призначено до судового розгляду.

ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» направило відзив на касаційну скаргу, в якому просило залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

Ухвалою Верховного Суду від 15 листопада 2023 року справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19).

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2024 року справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Денар-Люкс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Домен-буд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрілецька набережна» про витребування майна з чужого незаконного володіння повернуто на розгляд колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала Великої Палати Верховного Суду мотивована тим, що відсутні підстави для відступу від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12- 128гс19).

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» належала на праві власності квартира АДРЕСА_1 на підставі договору міни від 29 грудня 2006 року.

25 вересня 2015 року відбулися електронні торги, на яких спірну квартиру було продано ТОВ «Денар-Люкс» з метою виконання судових рішень про стягнення заборгованості з ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз».

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 09 червня 2016 року у справі № 927/258/16, яке набрало законної сили, визнано недійсними результати електронних торгів з реалізації квартири АДРЕСА_1 , як відбулися 25 вересня 2015 року, та свідоцтво про право власності на квартиру, видане ТОВ «Денар-Люкс».

05 квітня 2016 ТОВ «Денар-Люкс» уклало з ТОВ «Домен-Буд» договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , а 05 грудня 2016 року ТОВ «Домен-Буд» відчужило вищевказану нерухомість ТОВ «Стрілецька набережна».

06 березня 2017 року ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ТОВ «Стрілецька набережна» про витребування спірної квартири з незаконного володіння товариства та ухвалою від 13 березня 2017 порушено провадження у господарській справі № 927/257/17.

30 березня 2017 року, тобто під час перебування справи про витребування квартири з незаконного володіння в провадженні господарського суду, ТОВ «Стрілецька набережна» уклало договір її купівлі-продажу з ОСОБА_1 .

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03 квітня 2017 замінено відповідача ТОВ «Стрілецька набережна» на ОСОБА_1 , провадження в справі припинено на підставі пункту 1 частини першої статті 80 ГПК України оскільки спірне не підлягає вирішенню в господарських судах.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Основним речово-правовим способом захисту права власності є віндикаційний позов.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Власник майна може витребувати належне йому майно від будь-якої особи, яка є останнім набувачем майна та яка набула майно з незаконних підстав, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене попередніми набувачами, та без визнання попередніх угод щодо спірного майна недійсними.

Відповідно до статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього.

Згідно з частиною першою статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, право власності на майно, яке було передано за угодами щодо його відчуження поза волею власника, не набувається, у тому числі й добросовісним набувачем, оскільки це майно може бути в нього витребуване.

Право власності дійсного власника в такому випадку презюмується і не припиняється із втратою ним цього майна.

Таким чином, у випадку якщо майно вибуло з володіння законного власника поза його волею, останній може розраховувати на повернення такого майна, незважаючи на добросовісність та відплатність його набуття сторонніми особами, і має право звернутися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Встановлено, що спірна квартира вибула з володіння позивача поза його волею внаслідок продажу на електронних торгах, результати яких рішенням суду були визнані недійсними, та в подальшому була неодноразово відчужена незважаючи на перебування в провадженні господарського суду позову ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» про витребування квартири з чужого незаконного володіння.

Задовольняючи позов, суди виходили з обґрунтованості позовних вимог. Вказували, що позивач не пропустив позовну давність, оскільки внаслідок пред`явлення 06 березня 2017 року позову до ТОВ «Стрілецька набережна» про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння перебіг позовної давності перервався, а після набрання законної сили ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03 квітня 2017 року про припинення провадження у справі розпочався заново, тому повинен був закінчитися 03 квітня 2020 року. Разом з тим, внаслідок прийняття Закону України № 540-IX від 30 березня 2020 року, яким розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12, зупинено перебіг позовної давності з 02 квітня 2020 року на строк дії карантину, спричиненого коронавірусною хворобою (COVID-19).

Колегія суддів не погоджується з висновками судів з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта статті 267 ЦК України).

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники.

Відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а не від дня, коли власник майна, яке перебуває у володінні іншої особи, дізнався чи міг дізнатися про кожного нового набувача цього майна.

Порушення права та підтвердження такого порушення судовим рішенням не є тотожними поняттями. Закон не пов`язує перебіг позовної давності з ухваленням судового рішення про порушення права особи. Тому перебіг позовної давності починається від дня, коли позивач довідався або міг довідатися про порушення його права, а не від дня, коли таке порушення було підтверджене судовим рішенням. Закон також не пов`язує перебіг позовної давності за віндикаційним позовом ані з укладенням певних правочинів щодо майна позивача, ані з фактичним переданням майна порушником, який незаконно заволодів майном позивача, у володіння інших осіб.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3224/16 (провадження № 12-128гс19)/

За таких обставин, безпідставними є висновки судів про початок перебігу позовної давності з дати набрання законної сили ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 03 квітня 2017 року у справі № 927/257/17 про заміну відповідача ТОВ «Стрілецька набережна» на належного - ОСОБА_1 та припинення провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 12 квітня 2016 року у справі № 927/258/16 за позовом ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міжрегіонального управління юстиції, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ТОВ «Денар-Люкс» про визнання недійсними результатів електронних торгів, акта державного виконавця про проведені електронні торги, визнання недійсним свідоцтва про право власності за клопотанням позивача залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ТОВ «Домен-Буд».

Вказане клопотання ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» мотивувало тим, що 05 квітня 2016 року ТОВ «Денар-Люкс» відчужило квартиру АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Домен- Буд».

Таким чином, позивачу стало відомо про порушення його прав у квітні 2016 року.

За змістом частини другої статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред`явлення позову до особи, яка є боржником, тобто до особи, яка є належним відповідачем за позовом. У разі пред`явлення віндикаційного позову належним відповідачем є володілець майна. Водночас якщо під час розгляду справи майно перейшло у володіння іншої особи, у зв`язку з чим суд здійснив заміну відповідача, то пред`явлення позову до попереднього володільця перериває позовну давність і за вимогою до цієї іншої особи.

Встановлено, що 06 березня 2017 року ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» звернулося до Господарського суду Чернігівської області з позовом до ТОВ «Стрілецька набережна» з позовом про витребування спірної квартири та визнання права власності на неї, чим перервало позовну давність за вимогами про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Згідно з частиною третьою статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Таким чином, з 06 березня 2017 року розпочався перебіг позовної давності за вимогами товариства про витребування спірної квартири з чужого незаконного володіння, яка спливла 06 березня 2020 року.

Зважаючи на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, однак ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» звернулося з цим позовом до суду лише 11 січня 2022 року, у його задоволенні слід відмовити у зв`язку з пропуском позовної давності.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 412 ЦПК України суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.

Зважаючи на те, що в справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судами повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального права, оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Щодо судових витрат

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки касаційну скаргу задоволено, скасовано рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду і ухвалено нове судове рішення, витрати ОСОБА_1 на сплату судового збору за подання касаційної скарги в розмірі 18 983,56 грн підлягають стягненню з ТОВ «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» на його користь.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 09 червня 2022 року і постанову Чернігівського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» до ОСОБА_1 , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Денар-Люкс», Товариство з обмеженою відповідальністю «Домен-Буд», Товариство з обмеженою відповідальністю «Стрілецька набережна» про витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-сервісний центр «Експо-Дніпро-Союз» на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 18 983,56 грн.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Ю. Тітов

СуддіА. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун

В. І. Крат