Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.02.2024 Справа №607/21231/23 Провадження №2/607/543/2024

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Баб`як Н. О.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 23 травня 2023 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області було розірвано.

У даному шлюбі у сторін народилася дитина, син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , виданим Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 182.

Малолітня дитина проживає разом зі позивачкою, що стверджується довідками про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23 квітня 2022 року № 6114- та від 23 квітня 2022 року № 6114-.

Позивачка працює, проте належний рівень життя, спільній із відповідачем дитині, самостійно не спроможна забезпечити, а саме вона не в змозі самостійно утримувати спільну дитину, а тому потребує додаткового матеріального забезпечення з боку відповідача.

Лише щомісячно ОСОБА_1 несе витрати, пов`язані із розвитком дитини, її харчуванням, купівлею ліків та одягу.

ОСОБА_2 відносно здоровий та працездатний, працює у ТОВ Телерадіокомпанія «Вектор» (м. Лозова Лозівський район Харківська область). Відповідач, матеріальну допомогу на дитину періодично надає в сумі 500 грн. (інколи 1000 грн), проте виділення ним грошових коштів завжди супроводжується проханнями з боку позивачки. ОСОБА_2 своїми діями, не бере участі в фізичному, психологічному чи духовному розвитку спільної дитини.

Позивачка стверджує, що відповідач володіє нерухомістю, а саме квартирою АДРЕСА_1 та транспортним засобом марки «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , 2005 р.в. Також на утримані ОСОБА_2 інших осіб не перебуває.

Таким чином, з огляду на той факт, що відповідач працездатний, отримує дохід працюючи у ТОВ Телерадіокомпанія «Вектор», його стан здоров`я дозволяє працювати, інших осіб, які б перебували на його утриманні немає, тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), що забезпечить рівність сторін при несенні обов`язку щодо утримання дитини.

Ухвалою судді від 02 листопада 2023 року відкрито провадження у справі № 607/21231/23. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвала суду від 27 грудня 2023 року, якою задоволено клопотання позивачки, витребувано з Головного управління ДПС у Харківській області відомості з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела виплачених доходів та утриманих податків щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за період з 31 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2023 року; відомості про реєстрацію ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , як фізичної особи підприємця, у разі наявності таких даних, надати суми доходів та утриманих податків за період з 31 жовтня 2022 року по 31 жовтня 2023 року (ухвала постановлена судом, не виходячи до нарадчої кімнати, та занесена до протоколу судового засідання).

На виконання ухвали суду від 27 грудня 2023 року про витребування інформації від Головного управління ДПС у Харківській області надійшла запитувана інформація яка зареєстрована судом 31 січня 2024 року та 29 лютого 2024 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, проте подала через підсистему «Електронний суд» заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує з мотивів викладених у позовній заяві та просить задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав.

Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

У зв`язку з неявкою учасників справи, з підстав передбачених ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 607/5980/23 від 23 травня 2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , зареєстрований 02 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова реєстраційної служби Лозівського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 217.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 02 травня 2019 року Лозівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно довідок про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23 квітня 2022 року № 6114- та від 22 квітня 2022 року № 6114-, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 проживають за адресою: АДРЕСА_3 .

Як в вбачається з листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Тернопільській області №31/19-Г-174а.з від 26 жовтня 2023 року з 01 серпня 2023 року за ОСОБА_2 в ТСЦ № 6348 регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області зареєстрований автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , 2005 року випуску.

Також з інформації з Єдиного реєстру боржників від 18 жовтня 2023 року відомостей стосовно ОСОБА_2 як боржника не зазначено.

Згідно листа Головного управління ДПС у Харківській області №3899/5/20-40-12-03-09 від 23.02.2024, ОСОБА_2 в податкових органах Харківської області як фізична особа підприємець не перебуває. Додатком до даного листа є відповідь на запит щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела отримання доходів за період з 4 кварталу 2022 року по 4 квартал 2023 року, з якої вбачається що ОСОБА_2 отримував доходи у вигляді заробітної плати, соціальних виплат та дохід за цивільно-правовим договором.

За встановлених обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII від 27 лютого 1991 року, Державиучасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України (далі СК України) сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (ч. 2 ст. 181 СК України).

Частиною 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено, що у 2024 році прожитковий мінімум дітей віком до 6 років 2 563 гривні.

Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з матір`ю. Позивачка самостійно забезпечує дитину, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги постійно та в достатньому обсязі. Водночас, ОСОБА_2 є працездатним, інших утриманців не має. Стан здоров`я відповідача суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне суду не надано та в судовому засіданні не здобуто, відповідно може отримувати достатній постійний дохід і тому має реальну змогу сплачувати аліменти на утримання сина до досягнення ним повноліття.

В свою чергу ОСОБА_2 , не надав жодних доказів, які б спростовували позовні вимоги.

З урахуванням вищенаведених положень законодавства, встановлених обставин справи, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати їх спільну дитину, суд доходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 31 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

При цьому, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Суд вважає, що менший розмір аліментів не буде достатнім для належного виховання та утримання дитини та забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, оскільки позивачка звільнена від сплати судових витрат при звернені з даним позовом до суду, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.

Керуючись статтями 2, 4, 12, 13, 7678, 206, 258268, 273, 280-283, 352355, 430 Цивільного процесуального кодексу України, статями 180184, 191 Сімейного кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову 31 жовтня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 1 073,60 грн судового збору.

Копію рішення направити відповідачу у справі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ; адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 .

Головуючий суддя О. Герчаківська