УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Каліщука А.А.

за участю секретаря судових засідань Кравчук А.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самотійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Луцької міської ради Панасюк Яни Сергіївни про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач звернулась з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самотійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Луцької міської ради Панасюк Я.С. про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на нерухоме майно.

Позивач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 були належним чином повідомлені, що судовий розгляд відбудеться 12.03.2024. Від позивача надійшло клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки вона перебуває на амбулаторному лікуванні. Повідомила, що адвокат Свередюк Ю.А. також не може прибути в судове засідання. Не подавали заяв про розгляд справи у їхній відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_7 адвокат Ульчак Б.І. просив залишити позов без розгляду, оскільки це повторна неявка позивача та його представника в судове засідання. При повторній неявці позивача в судове засідання не має значення поважність причини неприбуття.

Відповідач ОСОБА_1 підтримав клопотання адвоката Ульчака Б.І. та просив суд врахувати, що справа перебуває на розгляді протягом тривалого часу. Позивач неодноразово не з`являється в судові засідання, а він протягом 5 років з`являється на судові засідання.

Заслухавши думку відповідача та його представника, суд дійшов наступного всиновку.

Відповідно до ч.1 п.3 ст. 257 ЦПК України, суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Розглядаючи справу, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Частинами першою, другою статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, в тому числі з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Суд бере до уваги, що позивач та її представник неодноразово не з`являлись в судові засідання та подавали клопотання про відкладення судового розгляду з різних підстав.

Так, 15.11.2023 позивач не з`явилась в судове засідання і не повідомила про причину неприбуття. Адвокат Свередюк Ю.А. подала клопотання про відкладення розгляду справи з підстав перебування на невідкладних слідчих діях. Однак на підтвердження перебування на невідкладних слідчих діях не надала суду підтверджуючих документів.

23.01.2024 позивач знову подала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із незадовільним станом здоров`я. На підтвердження даної обставини надала медичний висновок.

Адвокат Свередюк Ю.А. подала клопотання про відкладення судового розгляду, оскільки перебуває в судовому засіданні в Нововолинському міському суду Волинської області, котре призначене на 23.01.2024 об 11 годині.

Суд звертає увагу, що розгляд справи у Володимир-Волинському раойнному суді Волинської області було відкладено 15.11.2023, а судова повістка про виклик ОСОБА_6 в Нововолинський міський суд Волинської області на 23.01.2024 була оформлена 28.11.2023, тобто через 13 днів після відкладення судового розгляду.

Однак адвокат Свередюк Ю.А. не з`являється в судове засідання у Володимир-Волинський міський суд на розгляд справи, котрий триває близько 5 років, дату якого було визначено значно раніше, при цьому з`являється на судове засідання у Нововолинський міський суд Волинської області.

12.03.2024 позивач ОСОБА_3 не з`явилась в судове засідання та подала клопотання про відкладення судового розгляду з підстав незадовільного стану зоров`я, на підтвердження чого надала суду виписку із медичної картки амбулаторного хворого. Повідомила, що її представник адвокат Свередюк Ю.А. також не може прибути в судове засідання, не зазначивши причини неприбуття.

12.03.2024 адвокат Свередюк Ю.А. в судове засідання не прибула, не повідомила суд про причину неприбуття, а також не надала доказів поважності не з`явлення в судове засідання.

Позивач та її представник не подавали суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності.

Системний аналіз норм ст. ст. 223, 257 ЦПК України дає підстави для висновку, що законодавець диференціює необхідність урахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, якою є неявка: першою чи повторною. Така диференціація обумовлена як необхідністю забезпечити дотримання прав позивача на участь у судовому засіданні у разі першої неявки за належного його повідомлення про час та місце судового засідання та поважності причин неявки, так і необхідністю введення певних обмежень з метою дотримання процесуальних строків розгляду справи, прав та інтересів іншої сторони - відповідача, який притягнутий до участі у справі позивачем, а тому саме останній має продемонструвати свій інтерес у як найскорішому розгляді справи, а отже зобов`язаний у розумні інтервали цікавитися провадженням у справі. Саме тому, повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Таким чином, зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами щоб не допустити затягування розгляду справи.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 11 березня 2021 року у справі № 558/9/18 (провадження № 61-13892св20).

Повторна неявка позивача в судове засідання, незалежно від поважності її причин, дає суду підстави залишити позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його неявка не перешкоджає вирішенню спору по суті.

Такі висновки Верховний Суд неодноразово викладав у своїх постановах, котрі відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України суд застосовує при виборі та застосування норми права до спірних правовідносин.

Обізнаність позивача та її представника про дату, час та місце розгляду даної справи, зокрема про останнє судове засідання, призначене на 12.03.2024, підтверджується клопотанням позивача від 11.03.2024 про відкладення розгляду справи.

Таким чином, позивачу та її представнику було відомо про два останні судові засідання, однак до суду позивач та її представник не з`явились і заяви про розгляд справи у їхній відсутності не подавали.

Неприбуття позивача ОСОБА_3 в судове засідання 12.03.2024 у зв`язку із незадовільними станом здоров`я не є підставою для відкладення судового розгляду, оскільки позивач має представника, який зобов`язаний був прибути в судове засідання.

Однак адвокат Свередюк Ю.А. не прибула в судове засідання, не повідомила про причину неприбуття.

Такі дії позивача та її представника свідчать про зловживання своїми процесуальними правами.

Згідно з ст.ст. 43 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи, або виконанням рішення, ухваленого на користь особи. Недотримання строків розгляду цивільних справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.

Відтак, суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі. Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13-ц (провадження № 61-17220св18).

Суд бере до уваги, що позивач та її представник, будучи обізнаними про можливість розгляду справи без їхньої участі, заяву про розгляд справи за їхньої відсутності не подавали, чим умисно затягували розгляд справи та позбавляли суд можливості ухвалити рішення по суті заявлених вимог.

Разом з тим, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України), тому порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не вбачається.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 465/205/17 (провадження № 61-9536св21).

Оскільки позивач та її представник будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду даної справи, повторно не з`явились на розгляд справи та не подавали заяв про розгляд справи у їхній відсутності, а тому дану позовну заяву слід залишити без розгляду.

Керуючись ч.1 п.3 ст. 257 ЦПК України, суд,

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самотійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5 , державного реєстратора Департаменту державної реєстрації виконавчого комітету Луцької міської ради Панасюк Яни Сергіївни про визнання добросовісним набувачем та визнання права власності на нерухоме майно - залишити без розгляду.

Особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя А.А. Каліщук