УХВАЛА

11 березня 2024 року

м. Київ

справа № 520/11218/17

провадження № 61-2825ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» в особі правонаступника товариства з обмеженою відповідальністю «Верра Фінанс» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

26 лютого 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року у вказаній вище справі, в якій просить суд скасувати оскаржувану постанову та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху з огляду на такі обставини.

Відповідно до вимог пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

В касаційній скарзі заявник посилається на те, що оскаржує судове рішення на підставі пунктів 1, 3 частини другої статті 392 ЦПК України, оскільки вважає, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без врахування правового висновку Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а також відсутній правовий висновок Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Відповідно до вимог пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку про те, що посилаючись як на підставу касаційного оскарження на пункт 3 частини другої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно вказати норму права, яку на його переконання неправильно застосував суд апеляційної інстанції, а також нормативно-правове обґрунтування порядку застосування вказаної норми, яке на переконання заявника є належним для правильного вирішення спірних правовідносин.

Суд касаційної інстанції в порядку виконання повноважень, визначених статтею 409 ЦПК України, за результатами касаційного перегляду судового рішення, врахувавши доводи касаційної скарги, у разі необхідності надає правовий висновок щодо належного застосування норми права у подібних правовідносинах.

Заявник не виконав вищенаведені вимоги закону, оскільки не вказав, які на його думку норми матеріального права неправильно застосував суд апеляційної інстанції чи які норми процесуального права порушив і щодо застосування яких відсутній правовий висновок Верховного Суду.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що в порядку виконання вимог та завдань цивільного процесуального законодавства під час касаційного перегляду судових рішень судів попередніх інстанцій зобов`язаний надати оцінку всім без виключення доводам касаційної скарги та не уповноважений залишити поза увагою посилання на підстави касаційного оскарження, не обґрунтовані належним чином.

Крім того, заявник не виконав у повній мірі вимоги пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, за змістом якого у касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відомостей про наявність чи відсутність зареєстрованого електронного кабінету заявник не зазначає.

За таких обставин для усунення вказаних недоліків заявник має надати до суду виправлену редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій чітко зазначити вичерпний перелік підстав касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року та їх нормативно-правове обґрунтування з врахуванням вимог цієї ухвали, а також відомості про наявність чи відсутність електронного кабінету.

Відповідно до вимог статей 185, 393 ЦПК України якщо касаційна скарга не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, то підлягає залишенню без руху.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 01 лютого 2024 року залишити без руху.

Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко