Справа №442/8842/23
Провадження №2/442/230/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Курус Р.І.

за участю секретаря судового засідання Федишина Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в :

06.12.2023 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позов мотивує тим, що 07.06.2018 уклала з відповідачем шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Слохинівської міської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Зазначає, що спільне життя у них не склалося, у них відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та провадження спільного побуту. Шлюбні відносини між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, а сам шлюб носить лише формальний характер. Зсилається на те, що подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Відтак просить розірвати їхній шлюб.

Ухвалою від 07.12.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 15.01.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

04.01.2024 представником ОСОБА_2 адвокатом Якимів І.П. подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування зустрічного позову позивач ОСОБА_2 посилається на те, що 07.06.2018 уклав з відповідачкою ОСОБА_1 шлюб, в якому у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . ОСОБА_1 проживає в с. Сливниця, а їхній син залишився проживати разом з ним батьком ОСОБА_2 , відвідує дитячий садочок в м. Дрогобичі, у сина з`явились нові друзі. На вмовляння матері їхати з нею, реагує плачем, істерикою. На даний час ОСОБА_1 повідомила йому, що має намір виїжджати за кордон і хоче забрати з собою сина, на що він категорично не погоджується, оскільки він, як батько, турбується про сина, забезпечує матеріально, займається його вихованням, розвитком та здоров`ям. ОСОБА_1 з ними не проживає, намагається влаштувати своє жтття, а тому син вже звик до її відсутності.

Ухвалою від 15.01.2024 зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про визначення місця проживання дитини прийнято до спільного розгляду із первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Здійснено перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, яке призначено на 29 січня 2024 року о 10.00 год.

Ухвалою від 29.01.2024 закрито підготовче провадження у справі, призначено судове засідання на 12.02.2024. Зобов`язано орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради надати висновок щодо розв`язання спору щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Роз`яснено учасникам справи їхнє право подати відповідний висновок діагностичного обстеження когнітивної та емоційної сфери малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12.02.2024 розгляд справи відкладено за клопотанням учасників справи на 05.03.2024.

21.02.2024 від ОСОБА_2 надійшла заява про зменшення позовних вимог, в якій він просить виключити з числа позовних вимог вимогу про визначення місця проживання дитини разом з ним, залишивши лише вимогу про встановлення факту самостійного виховання та утримання ним малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним.

05.03.2024 від органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника органу, з приводу задоволення позову покладається на думку суду згідно заяви від 05.03.2024. Одночасно повідомлено про неможливість виконання ухвали суду в частині надання висновку щодо розв`язання спору у зв`язку з неявкою на засідання комісії подружжя ОСОБА_5 .

05.03.2024 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення доказів Акту обстеження умов проживання малолітньої дитини від 12.02.2024.

05.03.2024 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою в судове засідання ОСОБА_1 на 14.03.2024.

11.03.2024 від ОСОБА_2 надійшло клопотання про долучення доказів висновку лікаря-спеціаліста №67 від 07.03.2024 щодо психо-емоційного розвитку малолітньої дитини.

В судове засідання учасники справи не з`явились, подавши 14.03.2024 заяви про розгляд справи у їхній відсутності.

ОСОБА_2 з приводу первісного позову заперечує, має намір зберегти сім"ю. зустріний позов підтримує та просить встановити факт самостійного виховання та утримання ним малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним.

Представник заінтересованої особи відділу-служби у справах дітей з приводу задоволення позову покладається на думку суду згідно заяви від 05.03.2024.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 24 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Положеннями частин 3 та 4 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей.

Згідно з частиною 2 статті 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Матеріалами справи встановлено, що позивачка ОСОБА_1 07.06.2018 уклала з відповідачем ОСОБА_2 шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Слохинівської міської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №2. Від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , а.с. 14-15.

Частиною 3 статті 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні, оскільки не має наміру зберігати шлюб з відповідачем.

Як встановлено, причиною припинення шлюбно-сімейних відносин сім`ї сторін по справі являється те, що у подружжя відсутні спільні інтереси та взаєморозуміння, у них різні погляди на сімейне життя та провадження спільного побуту. Шлюбні відносини між подружжям припинені, спільного господарства вони не ведуть, а сам шлюб носить лише формальний характер. Сім`я розпалася та існує формально.

З огляду на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

У зв`язку з тим, що позивачка категорично не бажає проживати в шлюбі з відповідачем, а збереження шлюбу суперечить її інтересам, суд доходить висновку, що первісні позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Слід звернути увагу, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З моменту звернення позивачки з даним позовом до моменту розгляду справи судом пройшло достатньо часу, сторони мали достатньо часу для примирення, а позивачка вправі була скористатися своїм правом відмовитися від позову, однак такого не відбулося, сторони не примирилися.

Заперечуючи проти позову в частині розірвання шлюбу, ОСОБА_2 не наведено обґрунтованих мотивів, які б свідчили щодо відсутності підстав для розірвання шлюбу, щодо можливості його збереження.

Слід зазначити, що незгода відповідача з рішенням суду про розірванням шлюбу не є підставою для відмови у позові, оскільки кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини і не може бути примушений до їх збереження, не дивлячись на наявність у них дитини та тривалий час проживання сторін у шлюбі.

При таких обставинах суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_1 залишити без змін.

Що стосується зустрічного позову, суд виходить з того, що між подружжям існував спір щодо виховання дитини, а тому такі вимоги пред`явлені в позовному провадженні шляхом подання зустрічного позову в справ про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Як встановлено вище, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 14, 36).

За наслідками розгляду первісного позову, судом прийнято рішення про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_5 .

Вказаним рішенням встановлено, що обставини справи об`єктивно свідчать про те, що після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами по справі спір про визначення місця проживання їхньої малолітньої дитини відсутній, оскільки ОСОБА_6 відмовився від цієї вимоги. Сторони, з урахування інтересів дитини та її прихильності погодили між собою, що малолітній ОСОБА_7 буде проживати разом з батьком.

Таким чином, судом встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком ОСОБА_2 .

Мати дитини ОСОБА_1 зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 (а.с. 7-9, 33-34).

Відповідно до довідки №№01-25/17 від 24.11.2023, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідує групу раннього віку №2 в ЗДО №13 "Казка" з 01.07.2023 по даний час. Батько підтримує контакт з вихователями групи, цікавиться життям своєї дитини, приводить і забирає дитину з садочка, відвідує батьківські збори (а.с. 39).

За заявою ОСОБА_2 , Відділом - Службою у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради 12.02.2024 проведено обстеження та складено акт обстеження умов проживання, яким встановлено, що ОСОБА_2 проживає на АДРЕСА_2 разом з батьками та з сином ОСОБА_7 , якого самостійно виховує, син перебуває на його утриманні. Дитина забезпечена всім необхідним, а саме житлом, в якому є електро -, газо -, водопостачання та водовідведення, наявна техніка, меблі, сезонний одяг, окрема кімната та все необхідне для повноцінного розвитку та виховання. Даним актом також встановлено, що дитина відвідує дитячий садочок " ОСОБА_8 ", мати дитини ОСОБА_1 не проживає у даному житлі.

Відповідно до довідки №67 від 07.03.2024, виданої Дрогобицькою міською поліклінікою, психоемоційний розвиток ОСОБА_4 відповідає віку, дитина здорова.

Отже, судом беззаперечно встановлено, що даний час малолітній ОСОБА_4 повністю адаптований до соціально-сімейних умов, створених йому батьком. Таким чином, за переконанням суду, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження його теперішніх зв`язків, які забезпечать йому розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

Посилання відповідачки ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для задоволення зустрічного позову в цій частині не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а тому до уваги судом не беруться.

Разом з тим, 05.03.2024 органом опіки та піклування у заяві повідомлено про неможливість виконання ухвали суду в частині надання висновку щодо розв`язання спору у зв`язку з неявкою на засідання комісії подружжя ОСОБА_5 . В той же час, згідно заяви ОСОБА_2 від 21.02.2024, останній просив виключити вимогу щодо визначення місця проживання дитини, а відтак, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності висновку органу опіки та піклування з приводу вимоги, від якої позивач відмовився і яка судом не розглядається.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції ООН про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Таким чином, судом встановлено, що заявник самостійно виховує та утримує сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлення факту породить для заявника юридичні наслідки, іншого шляху для підтвердження даного факту не існує, а тому заявлені зустрічні позовні вимоги є підставними в повній мірі та такі, що підтверджуються належними доказами і відповідають якнайкращим інтересам дитини.

Керуючись ст. ст. 315, 317 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Первісний позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , укладений 07.06.2018 та зареєстрований виконавчим комітетом Слохинівської міської ради Старосамбірського району Львівської області, актовий запис №2.

Прізвище ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити без змін

Рішення суду в частині розірвання шлюбу, після набрання ним чинності, направити до відповідного відділу реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Зустрічний позов задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з ним на АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту судового рішення 14.03.2024.

Суддя Курус Р.І.