ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/360/24 Справа № 203/1880/20 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Карлаша Івана Анатолійовича на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якості законного представника якої діє орган опіки та піклування в особі Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна, стягнення компенсації,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилалася на те, що з ОСОБА_4 вони почали проживати разом однією сім?єю без реєстрації шлюбу з початку 2000 року. ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народилась донька ОСОБА_3 . Позивач вказує, на початку 2020 року їхня сім`я розпалася та спільне проживання припинено. За час проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 ними за спільні кошти було придбано квартиру АДРЕСА_1 ; автомобіль "Citroen C4 Picasso", реєстраційний номер НОМЕР_1 ; гараж № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі "Автомобіліст-1". Також позивач зазначила, 23 червня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошових коштів в сумі 10000 доларів США, під 7% річних. ОСОБА_1 стверджує, вказані кошти були спільними коштами її та ОСОБА_4 , як такі, що нажиті під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу. На виконання договору позики ОСОБА_5 10 грудня 2018 року повернув ОСОБА_4 кошти в сумі 1000 доларів США, а 03 грудня 2019 року кошти в сумі 10400 доларів США. Половину цих коштів в сумі 5700 доларів США, що в еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату подачі уточненого позову становить 208441 грн. 02 коп., ОСОБА_4 їй не повернув. Зазначає, що за час спільного проживання в період з 2001 року по 2020 рік ними за спільні кошти було придбано: телевізор SAMSUNG, с.н. Е46ES7507UX; стаціонарний комп`ютер; домашній кінотеатр Yamaha та п`ять колонок Yamaha; барабанну установку; посудомийну машину Electrolux; пральну машину ARDO, с.н. 9-0; газову плиту ARDO, cod4/02/2005; мікрохвильову піч SAMSUNG; швейну машинку Brother; холодильник Bosh; принтер Canon, NO.QZD61770; телевізор Philips, с.н.508618515; кондиціонер Midea, с.н.С3; пилосос Electrolux ZE 2263. За життя ОСОБА_4 телевізор SAMSUNG, с.н. Е46ES7507UX; стаціонарний комп`ютер; домашній кінотеатр Yamaha та п`ять колонок Yamaha; барабанну установку протиправно вивіз з квартири АДРЕСА_1 , де вони проживали. Загальну вартість спірного майна вона оцінює в сумі 775200 грн., крім грошових коштів. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд встановити факт спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 в період з 01 січня 2000 року по 01 січня 2020 року; поділити спільно набуте майно шляхом визнання за нею права власності: на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 ; 1/2 частину гаражу № НОМЕР_2 в гаражному кооперативі "Автомобіліст-1"; 5700,00 доларів США, що в еквіваленті становить 161542 грн. 56 коп.; посудомийну машину Electrolux, вартістю 3500 грн.; пральну машину АRDO, с.н. 9-0, вартістю 500 грн.; газову плиту ARDO, cod4/02/2005, вартістю 2000 грн.; мікрохвильову піч SAMSUNG, вартістю 200 грн.; швейну машинку Brother, вартістю 2500 грн.; холодильник Bosh, вартістю 10000 грн.; принтер Canon, NO.QZD61770, вартістю 2000 грн.; телевізор Philips, с.н.508618515, вартістю 2500 грн.; кондиціонер Midea, с.н.С3, вартістю 1500 грн.; пилосос Electrolux ZE 2263, вартістю 500 грн., також просила стягнути в солідарному порядку з відповідачів 208441 грн. 02 коп., що є еквівалентом 5700 доларів США (т.2 а.с.239-241).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 21 квітня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_6 , про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна, стягнення компенсації - залишено без розгляду в частині заявлених вимог про стягнення компенсації вартості 1/2 частки автомобіля "Citroen C4 Picasso", реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.2 а.с.184).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_4 помер (т.2 а.с.193).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2021 року провадження у цій справі зупинено на підставі п.1 ч.1 ст.251 ЦПК України в зв`язку зі смертю відповідача ОСОБА_4 (т.2 а.с.198).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 30 травня 2022 року провадження у справі було поновлено та залучено до участі у справі в якості правонаступників померлого відповідача ОСОБА_4 його спадкоємців - ОСОБА_3 (донька померлого) та ОСОБА_2 (мати померлого) (т.2 а.с.202).

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2023 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 в остаточній редакції від 08 грудня 2022 року. Прийнято відмову ОСОБА_7 від заявленого нею позову, як третьою особою із самостійними вимогами із закриттям провадження у справі за цим позовом на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України (т.3 а.с.3, 4).

Протокольною ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 лютого 2023 року для представництва інтересів неповнолітньої відповідачки ОСОБА_3 було залучено до участі у справі орган опіки та піклування в особі Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради (т.3 а.с.26).

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року, з урахуванням ухвали суду від 20 листопада 2023 року про виправлення описки, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в якості законного представника якої діє орган опіки та піклування в особі Адміністрації Шевченківського району Дніпровської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу, поділ спільного майна, стягнення компенсації. Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Карлаш І.А. просить рішення суду від 08 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Біжко Ю.О. просить рішення суду від 08 серпня 2023 року залишити без змін, апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Карлаша І.А. залишити без задоволення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Пунктом 1 розділу VII Прикінцевих положень Сімейного кодексу України передбачено, що цей Кодекс набирає чинності одночасно з набранням чинності ЦК України, тобто з 01 січня 2004 року.

На правовідносини, які виникли між сторонами з приводу набуття спільного майна й продовжили існувати після 01 січня 2004 року, поширюється дія СК України.

Абзацом першим частини другої статті 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства (ч. 4 ст. 3 СК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У частині четвертій статті 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі

№ 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що "згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна "член сім`ї" членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що "вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)".

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Враховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна.

Застосовуючи норму ст.60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна і кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття).

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тому сам по собі факт придбання спірного майна у період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя.

У справі встановлено, з 13 серпня 1994 року до 13 лютого 2001 року позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_1 (т.1 а.с.14).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач ОСОБА_1 , крім інших вимог, просила суд встановити факт її спільного проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 в період з 01 січня 2000 року по 01 січня 2020 року (т.2 а.с. 239-241).

Слід зазначити, положеннями КпШС України та положеннями діючого СК України передбачено можливість перебування особи лише в одному шлюбу.

Крім того, факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу може бути встановлено судом лише з 01 січня 2004 року, тобто після набрання чинності СК України, так як КпШС України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу і такі правовідносини вирішувались згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про власність".

Таким чином, враховуючи вимоги закону та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 до 13 лютого 2001 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою - ОСОБА_1 , заявлені нею вимоги про встановлення факту її проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 у період з 01 січня 2000 року по 01 січня 2004 року не ґрунтуються на вимогах закону.

Встановлено, 27 жовтня 2006 року ОСОБА_4 продав належну йому квартиру АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна, за ціною 188 870 грн. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кучмій Н.В. 27 жовтня 2006 року за №3993 (т.1 а.с.57).

01 листопада 2006 року, тобто через чотири дні, ОСОБА_4 придбав спірну квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири за ціною 237 350 грн. Вказаний договір купівлі-продажу квартири посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Білоус С.В. 01 листопада 2006 року за №4890 (т.1 а.с.52, 53).

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у свідоцтві про народження якої серії НОМЕР_3 зазначено: батько - ОСОБА_4 , мати - ОСОБА_1 (т.1 а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідач ОСОБА_4 помер (т.2 а.с.193).

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 26 вересня 2023 року було витребувано у приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Дудіної О.С. копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.3 а.с.169, 170).

Із спадкової справи №14/2021, заведеної приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Дудіною О.С. після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається із заявами про прийняття спадщини звернулася 14 травня 2021 року ОСОБА_2 - мати померлого, та ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 - донька померлого, діюча за згодою своєї матері - ОСОБА_1 (т.3 а.с.209-235).

Слід зазначити, матеріали справи не містять належних доказів на підтвердження того, що залишок коштів на придбання 01 листопада 2006 року спірної квартири АДРЕСА_1 , яких не вистачало від продажу квартири АДРЕСА_2 27 жовтня 2006 року, та яка належала на праві власності ОСОБА_4 , були надані саме позивачем у справі ОСОБА_1 .

У справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК).

Встановлено, позивач ОСОБА_1 з 30 серпня 1991 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с.14).

За життя ОСОБА_4 з 12 лютого 2007 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 і до дня його смерті (т.1 а.с.15).

Матеріали справи не містять та позивачем не надано суду жодних належних доказів на підтвердження того, що позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за його життя дійсно проживали разом за однією адресою як одна сім"я, вели спільне господарство, проживали як чоловік та дружина однією сім"єю, піклувалися один про одного.

Вирішуючи питання щодо правового режиму майна слід встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясувати час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Суду позивачем взагалі не надано жодних належних доказів наявності спільних витрат із ОСОБА_4 на придбання продуктів харчування, ліків, побутових речей, меблів, тощо, які могли б використовуватися під час спільного проживання, не надано доказів купівлі майна для спільного користування, не надано доказів спільної участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, ведення спільного бюджету, взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю за вказаний період часу.

В матеріалах справи відсутні докази, що можуть свідчити у достатній мірі про те, що між сторонами дійсно склались та мали місце, протягом зазначеного позивачем періоду часу, усталені відносини, які притаманні подружжю.

Відповідач ОСОБА_4 за життя заперечував проти позовних вимог позивача та просив відмовити у їх задоволенні (т.1 а.с.48-51, 91-94).

Показання свідків, надані позивачем копії фото не є належними та достатніми доказами на підтвердження проживання позивача ОСОБА_1 та за життя ОСОБА_4 однією сім"єю, як чоловіка та дружини у зазначений позивачем період часу.

Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц.

Крім того, судом встановлено та з Акту від 10 вересня 2020 року про фактичне проживання особи без реєстрації однією сім`єю за підписами мешканців квартир АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , скріпленого печаткою та підписом директора КП "Житлове господарство Самарського району" ДМР вбачається, за життя ОСОБА_4 проживав однією сім`єю у квартирі АДРЕСА_8 вказаного будинку з 2012 року по дату складання акту з іншою жінкою - ОСОБА_6 (т.1 а.с.95).

Відповідно до договору дарування квартири від 13 березня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 (дарувальник), від імені якої діяв на підставі довіреності ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (обдарований), ОСОБА_6 було подаровано своєму малолітньому сину ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_9 . Цей дар сторони оцінюють у 42185 грн. вказаний договір дарування квартири посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Карпенко С.С. (т.1 а.с.105).

Згідно заказу-наряду №2499 АТ "Нова лінія", товарних чеків, специфікацій та квитанцій від 22.06.2012 року, 26.06.2012 року, 07.07.2012 року, 15.09.2012 року вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виступали замовниками та покупцями товару з доставкою за адресою: АДРЕСА_10 (т.1 а.с.128, 130, 131).

Згідно договору купівлі-продажу від 13 березня 2012 року, укладеного між ОСОБА_6 (продавець) та ОСОБА_9 (покупець), ОСОБА_6 за ціною 303384 грн. було продано належну їй квартиру АДРЕСА_11 (т.1 а.с.104).

Відповідно до розписки від 23 березня 2016 року ОСОБА_4 було отримано від ОСОБА_6 кошти в сумі 567500 грн. на придбання автомобіля "Citroen C4 Picasso" у їх спільну власність (т.1 а.с.112).

Згідно з розпискою від 10 січня 2017 року ОСОБА_4 отримано від ОСОБА_6 кошти в сумі 5000 доларів США для придбання у спільну з нею власність гаражу № НОМЕР_2 в Гаражному кооперативі "Автомобіліст-1" (т.1 а.с.113).

На підставі договору купівлі-продажу №6428/0004 від 23 березня 2016 року ОСОБА_4 за 567500 грн. було придбано транспортний засіб - автомобіль "Citroen C4 Picasso", реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.1 а.с.107-110).

Згідно ордеру №815 від 21 січня 2017 року, наданого Гаражним кооперативом"Автомобіліст-1", ОСОБА_4 було передано в користування на праві особистої власності гаражний бокс № НОМЕР_5 в Гаражному кооперативі "Автомобіліст-1" за адресою: АДРЕСА_12 (т.1 а.с.111).

Слід зазначити, будь-які правовстановлюючі документи на гараж № НОМЕР_5 в Гаражному кооперативі "Автомобіліст-1" за адресою: АДРЕСА_12 в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до розписки від 23 червня 2017 року ОСОБА_4 було надано у позику ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 10000 доларів США під 7% річних на строк до 01липня 2019 року (т.1 а.с.179).

Відповідно до розписки від 03 грудня 2019 року ОСОБА_5 було повернуто ОСОБА_4 отримані за розпискою кошти з відсотками в сумі 10400 доларів США, та 1000 доларів США була отримана ОСОБА_4 10 грудня 20178 року (т.1 а.с.180).

03 липня 2020 року за договором купівлі-продажу №6350/2020/2078504 транспортного засобу, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , ОСОБА_4 продав, а ОСОБА_10 купив автомобіль "Citroen C4 Picasso", реєстраційний номер НОМЕР_4 (т.2 а.с.4, 5).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу та копії трудової книжки ОСОБА_4 вбачається, що останній з 2000 року вів трудову діяльність та мав дохід (т.2 а.с.31-36).

Нявними в матеріалах справи доказами не підтверджується, що позивач у справі ОСОБА_1 дійсно надавала особисті кошти на придбання вказаного спірного майна у справі.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність в неї будь-яких доходів та її участі у придбанні зазначеного спірного майна, побутової техніки, та надання ОСОБА_4 у борг ОСОБА_5 за розпискою від 23 червня 2017 року коштів, що належали також їй, або складали їх спільний із ОСОБА_4 бюджет.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позивача про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 у зв"язку з недоведеністю та обгрунтовано відмовив у задоволенні вимог позивача про визнання за нею права власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна, коштів та побутову техніку у зв"язку з тим, що матеріалами справи не підтверджується та не доведено належними та допустимими доказами у справі факту спільної участі коштами або працею у придбанні спірного майна.

Зазначений висновок суду відповідає обставинам справи, узгоджується з нормами матеріального права, які правильно застосовані судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем доведено факт спільного

проживання позивача та ОСОБА_4 однією сім"єю без реєстрації шлюбу будь-якими належними доказами у справі не підтверджуються.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що позивач ОСОБА_1 від свого імені здійснювала комунальні платежі за надані комунальні послуги у спірній квартирі не

підтверджуються належними доказами у справі, відповідні квитанції про сплату комунальних послуг саме від імені позивача ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги стосовно придбання спірного майна у справі також і за особисті кошти позивача ОСОБА_1 також не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо доведеності позовних вимог позивача є безпідставними та не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги стосовно неповного з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди із рішенням суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення суду слід залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Карлаша Івана Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова