ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Київ

справа № 707/252/22

провадження № 61-11470св22

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора з одночасним припиненням права власності

за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Черкаського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року у складі колегії суддів: Василенко Л. І., Бородійчука В. Г., Карпенко О. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У січні 2022 року заступник керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопи Б. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 липня 2019 року № 47820468, на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 32430803 про право власності ОСОБА_1 на будинок відпочинку Ц, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будинок відпочинку Ц за вказаною адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з одночасним припиненням за нею права власності на будинок відпочинку Ц, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопи Б. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 вересня 2019 року № 48601567, на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33151405 про право власності ОСОБА_2 на будинок відпочинку АДРЕСА_2 , та скасувати державну реєстрацію права ОСОБА_2 на будинок відпочинку Я-2 за вказаною адресою, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249, з одночасним припиненням за нею права власності на будинок відпочинку АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги, заступник керівника Черкаської обласної прокуратури посилався на те, що міська база відпочинку вчителів на АДРЕСА_1 створена у 1969 році на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 07 травня 1969 року № 314.

Рішенням Черкаського обласного виконавчого комітету від 10 червня 1980 року № 358 за рахунок земель управління захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі Черкаського району Черкаському обласному комітету профспілки працівників освіти, вищої школи і наукових установ під існуючу базу відпочинку «Дніпро» відведено земельну ділянку під базу відпочинку вчителів.

Рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 28 жовтня 1994 року «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб» відділу освіти виконкому Черкаської міської ради під базу відпочинку надано земельну ділянку площею 1,67 га у межах Свидівоцької сільської ради.

Державний акт на право постійного користування землею площею 1,67 га для розміщення бази відпочинку виданий Управлінню освіти Черкаського міськвиконкому 22 вересня 1995 року.

Згідно з інформацією, відображеною у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та витягу з технічної документації про нормативно-грошову оцінку, ця ділянка належить до земель рекреаційного призначення, вид використання - під базу відпочинку вчителів.

З рішення Черкаської міської ради від 26 червня 2003 року «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» відомо, що комплекс будівель на АДРЕСА_1 , перебуває у власності Черкаської міської ради, в оперативному управлінні - Управління освіти Черкаського міськвиконкому.

Згідно з рішенням Черкаської міської ради від 12 червня 2018 року № 2-3408 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 26 червня 2003 року «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» комплекс будівель на АДРЕСА_1 переданий в оперативне управління Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради.

Рішенням Черкаської міської ради від 12 червня 2018 року № 2-3419 «Про визначення балансоутримувачів комунального майна м. Черкаси» вказане майно закріплено на балансовому обліку Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради та комунальних закладів освіти міста.

Постановою Верховного Суду від 24 липня 2019 року залишено без змін рішення судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 707/376/14-ц, якими задоволено позов Черкаської міської ради до ТОВ «УКРСПЕЦТОРГ ГРУПП» та низки фізичних осіб про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності на нерухоме майно за вказаними особами на об`єкти, що входять до цілісного майнового комплексу за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, на момент здійснення реєстрації права власності на спірні будинки за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 прилюдні торги, проведені 05 жовтня 2012 року, визнано недійсними. Таким чином, правочин, на підставі якого відповідачам видано свідоцтва про право власності, визнано недійсним, а правовстановлюючі документи втратили свою силу.

До того ж із свідоцтва про право власності від 25 лютого 2011 року НОМЕР_1 , виданого виконкомом Свидівоцької сільської ради Черкаського району, відомо що Обслуговуючому кооперативу «Дніпро-2003» (далі - ОК «Дніпро-2003») будинки відпочинку Я-2, Ц не належали, і, відповідно, вони не могли бути відчужені на прилюдних торгах.

Крім того, у свідоцтвах про право власності ОСОБА_2 на будинок відпочинку Я-2 і ОСОБА_1 на будинок відпочинку Ц містяться неправдиві відомості.

Так, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2012 року у справі № К/9991/34858/11 за позовом Департаменту освіти та гуманітарної політики виконавчого комітету Черкаської міської ради до виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району про скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно, встановлено, що майно бази відпочинку належить до комунальної власності міста та включає 54 літні будинки та господарські споруди, які перебувають на балансах загальноосвітніх навчальних закладів. Виконавчий комітет Свидівоцької сільської ради Черкаського району не врахував право користування Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради земельною ділянкою, на якій розташована база відпочинку.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності Черкаської міської ради перебуває комплекс бази відпочинку вчителів, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності Черкаської міської ради щодо спірного майна бази будинків відпочинку було предметом численних судових спорів та неодноразово підтверджувалось рішеннями судів різних інстанцій, отже, державна реєстрація права власності відповідачів на дачні будинки у комплексі будівель є незаконною.

У зв`язку з цим прокурор просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Черкаський районний суд Черкаської області рішенням від 22 липня 2022 року позов задовольнив. Скасував рішення державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопи Б. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 липня 2019 року № 47820468, на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 32430803 про право власності ОСОБА_1 на будинок відпочинку Ц, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та скасував державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будинок відпочинку Ц, за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з одночасним припиненням за нею права власності на будинок відпочинку Ц, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Скасував рішення державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопи Б. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 вересня 2019 року № 48601567, на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33151405 про право власності ОСОБА_2 на будинок відпочинку АДРЕСА_2 , та скасував державну реєстрацію права ОСОБА_2 на будинок відпочинку АДРЕСА_2 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249, з одночасним припиненням за нею права власності на будинок відпочинку АДРЕСА_2 . Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що державний реєстратор, приймаючи рішення про державну реєстрацію та проводячи державну реєстрацію не дотримав норм чинного на той час законодавства, оскільки не був проведений весь комплекс дій, які покладені на реєстратора Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також суд виходив з того, що станом на день проведення реєстрації спірне майно вже було зареєстроване за Черкаською міською радою, свідоцтва, які стали підставою проведення реєстрації, були скасовані. Жодних доказів на підтвердження наявності підстав для набуття відповідачами права власності на спірні об`єкти суду не надано.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Черкаський апеляційний суд постановою від 19 жовтня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив частково. Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив. Скасував рішення державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопи Б. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 17 липня 2019 року № 47820468, на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 32430803 про право власності ОСОБА_1 на будинок відпочинку Ц, за адресою: АДРЕСА_1 , та скасував державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на будинок відпочинку Ц, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, з одночасним припиненням за нею права власності на будинок відпочинку Ц, за адресою: АДРЕСА_1 . Скасував рішення державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопи Б. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 вересня 2019 року № 48601567, на підставі якого здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33151405 про право власності ОСОБА_2 на будинок відпочинку АДРЕСА_2 , та скасував державну реєстрацію права ОСОБА_2 на будинок відпочинку АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249, з одночасним припиненням за нею права власності на будинок відпочинку АДРЕСА_2 . Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Апеляційний суд мотивував постанову тим, що місцевий суд, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу, яка підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, допустив порушення норм процесуального права, що є обов`язковою підставою для скасування рішення. Водночас апеляційний суд погодився з висновками місцевого суду про обґрунтованість заявлених вимог.

Короткий зміст касаційної скарги та її узагальнені аргументи, позиції інших учасників справи

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати постанову Черкаського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року в частині задоволення позовних вимог, заявлених до ОСОБА_2 та в цій частині ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Підставою касаційного оскарження вказувала те, що суд апеляційної інстанції застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 761/29966/16; відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме - абзацу 3 частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній з 16 січня 2020 року до 26 травня 2022 року).

Касаційна скарга мотивована тим, що, ухвалюючи рішення про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав на нерухоме майно, суд апеляційної інстанції повинен був окремо встановити підстави для припинення цих прав, які передбачені статтею 346 ЦК України, і лише за наявності підстав для припинення права власності ухвалювати рішення про скасування рішення про реєстрацію цього речового права. Також скарга містить доводи про неврахування судом того, що за час розгляду справи абзац третій частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», на яку посилався позивач під час подання позовної заяви, було змінено Законом України від 12 травня 2022 року № 2255-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству». На дату ухвалення рішення судом апеляційної інстанції вказана норма права була змінена і вже не містила вимогу про обов`язкове одночасне визнання, зміну чи припинення судовим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав), під час ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Правова норма, викладена в абзаці третьому частини третьої статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», є процесуальною (процедурною), а не матеріальною (приватно-правовою), тому апеляційний суд не повинен був задовольняти позовні вимоги до мене у частині одночасного припинення права власності, адже на дату ухвалення судового рішення такої процесуальної норми не існувало.

У січні 2023 року ОСОБА_2 подала клопотання про розгляд справи без повідомлення учасників, в якому також зазначила про те, що постановою Верховного Суду від 14 грудня 2022 року розглянуто аналогічну справу № 707/3238/21.

У січні 2023 року Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради подав письмові пояснення на касаційну скаргу, в якому просив відмовити в її задоволенні, а оскаржувану постанову залишити без змін.

У лютому 2023 року Черкаська обласна прокуратура подала заперечення, в яких просила не застосовувати до спірних правовідносин висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 707/3238/21.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 13 грудня 2022 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

28 грудня 2022 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 січня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи

Апеляційний суд встановив, що міська база відпочинку вчителів на вул. Дахнівській, 9 у с. Свидівок створена у 1969 році на підставі рішення виконкому Черкаської міської ради депутатів трудящих від 07 травня 1969 року № 314.

Рішенням Черкаського обласного виконавчого комітету від 10 червня 1980 року № 358 Черкаському обласному комітету профспілки працівників освіти, вищої школи і наукових установ під існуючу базу відпочинку «Дніпро» за рахунок земель управління захисних споруд на Кременчуцькому водосховищі Черкаського району відведена земельна ділянка під базу відпочинку вчителів.

Згідно з рішенням Черкаської обласної ради народних депутатів від 28 жовтня 1994 року «Про вилучення і надання земельних ділянок для несільськогосподарських потреб» відділу освіти виконкому Черкаської міської ради під базу відпочинку надано земельну ділянку площею 1,67 га у межах Свидівоцької сільської ради.

Державний акт на право постійного користування землею площею 1,67 га для розміщення бази відпочинку 22 вересня 1995 року виданий Управлінню освіти Черкаського міськвиконкому, що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 11 червня 2020 року.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11 червня 2020 року та витягом з технічної документації про нормативно-грошову оцінку вказана земельна ділянка належить до земель рекреаційного призначення, вид використання - під базу відпочинку вчителів.

23 квітня 2003 року Черкаська районна державна адміністрація провела державну реєстрацію Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» як юридичної особи.

Згідно з рішенням Черкаської міської ради від 26 червня 2003 року «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» комплекс будівель на АДРЕСА_1 перебуває в оперативному управлінні Управління освіти Черкаського міськвиконкому.

Між Управлінням освіти Черкаського міськвиконкому та Громадським об`єднанням «Дачний кооператив «Дніпро» 01 червня 2003 року укладено договір про спільну діяльність. Правонаступником вказаного громадського об`єднання є ОК «Дніпро-2003». Цей правочин став передумовою для оскарження кооперативом права власності Черкаської міської ради на комплекс будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради від 26 травня 2010 року № 76 «Про надання дозволу ОК «Дніпро-2003» на оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна» вирішено доручити Комунальному підприємству «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» (далі - КП «ЧООБТІ») провести реєстрацію та видати свідоцтво про право власності ОК «Дніпро-2003» на нерухоме майно (комплекс будинків відпочинку) згідно з технічною документацією; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 27 грудня 2005 року НОМЕР_7 погасити.

На підставі вказаного рішення видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 лютого 2011 року НОМЕР_1 , згідно з яким ОК «Дніпро-2003» є власником комплексу нерухомого майна бази відпочинку вчителів «Дніпро» на АДРЕСА_1 .

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2010 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2011 року, у справі № К/9991/34858/11 позов Департаменту освіти та гуманітарної політики виконавчого комітету Черкаської міської ради задоволено частково, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29 листопада 2005 року № 128 «Про надання дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро». У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 18 січня 2012 року у справі № К/9991/34858/11 касаційні скарги виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району та Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» залишено без задоволення, постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 вересня 2010 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 19 травня 2011 року залишено без змін.

При розгляді справи № К/9991/34858/11 суди установили, що рішення виконавчого комітету Свидівоцької сільської ради Черкаського району Черкаської області від 29 листопада 2005 року № 128 про надання дозволу на оформлення права власності на нерухоме майно Громадського об`єднання «Дачний кооператив «Дніпро» прийняте з перевищенням компетенції, оскільки протиправно припинено право міської комунальної власності на нерухоме майно, яке не належало територіальній громаді с. Свидівок. Крім того, договір про спільну діяльність від 01 червня 2003 року, на підставі якого ОК «Дніпро-2003» нібито набуло право власності на спірне нерухоме майно на АДРЕСА_1 , не передбачав перехід права власності на будинки відпочинку, його стороною є балансоутримувач нерухомого майна комунальної власності та громадське об`єднання, а право розпорядження об`єктами комунальної власності є лише у відповідної територіальної громади в особі міської ради як органу місцевого самоврядування, яка не була стороною договору про спільну діяльність.

Черкаська міська рада 12 червня 2018 року прийняла рішення № 2-3419 «Про визначення балансоутримувачів комунального майна м. Черкаси», згідно з яким в розділі «Майнові комплекси закладів освіти, що перебувають на балансовому обліку централізованих бухгалтерій департаменту освіти та гуманітарної політики» визначено, що Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради є балансоутримувачем цілісного майнового комплексу - нерухомого майна бази відпочинку вчителів за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Черкаської міської ради від 12 червня 2018 року № 2-3408 «Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 26 червня 2003 року № 3-531 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» визначено, що комплекс нерухомого майна бази відпочинку вчителів, що за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в оперативному управлінні Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради.

02 жовтня 2018 року право на спірне майно було зареєстроване за Черкаською міською радою.

Право власності Черкаської міської ради на комплекс будівель та споруд підтверджується і рішенням Господарського суду Черкаської області від 26 серпня 2020 року, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25 березня 2021 року, у справі № 925/111/20 за позовом ОК «Дніпро-2003» до Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, зокрема Черкаська міська рада, Департамент освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради, про визнання протиправними дій та скасування запису про державну реєстрацію права власності за Черкаською міською радою на комплекс бази відпочинку вчителів.

Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 24 січня 2017 року та постановою Верховного Суду від 24 липня 2019 року, у справі № 707/376/14-ц визнано недійсними прилюдні торги, проведені 05 жовтня 2012 року на підставі договору від 18 вересня 2012 року № 24-0100/12 про надання послуг з організації і проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, визнано недійсними та скасовано свідоцтва, якими посвідчено право власності на майно, що на АДРЕСА_1 .

Згідно з протоколом № 4 засідання правління ОК «Дніпро-2003» від 18 грудня 2016 року ОСОБА_2 прийнято до складу членів і закріплено за нею будинок Я-1 та надано дозвіл на реконструкцію цього будинку.

На підставі дозволу ОК «Дніпро-2003» від 18 грудня 2016 року ОСОБА_2 , здійснила реконструкцію будинку відпочинку та отримала 22 жовтня 2018 року технічний паспорт на будинок відпочинку Я-2, серія та номер: НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6.

Згідно з рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Рацівської сільської ради Цьопи Б. А. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 10 вересня 2019 року № 48601567 здійснено у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис № 33151405 про право власності ОСОБА_2 на будинок відпочинку Я-2 за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 249.

Підставами для проведення вказаної реєстрації Цьопа Б. А. зазначив: технічний паспорт, виданий 22 жовтня 2018 року, серія та номер НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6, видавник КП «ЧООБТІ»; свідоцтво на право власності, видане 17 жовтня 2012 року державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренком Д. М. за № 2-1829; довідка від 07 жовтня 2018 року № 46/07.09, видана ОК «Дніпро-2003».

Водночас суд встановив, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 17 жовтня 2012 року, ОСОБА_4 належало право власності на сарай літ. «F'» за адресою: АДРЕСА_1 , яке придбано з прилюдних торгів. Це свідоцтво видане державним нотаріусом Черкаської районної державної нотаріальної контори Дмитренком Д. М. та зареєстроване в реєстрі за № 2-1829.

При цьому, згідно з журналом учасників торгів, актом виконаних робіт та протоколом проведення прилюдних торгів ОСОБА_4 дійсно брала участь у цих торгах і стала переможцем щодо майна під літ. «F'».

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зміст касаційної скарги з урахуванням принципу диспозитивності свідчить про те, що постанова апеляційного суду оскаржена тільки в частині вимог позову, заявлених до ОСОБА_2 , а тому переглядається лише в цій частині.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам постанова апеляційного суду в оскаржуваній частині відповідає не повною мірою.

Згідно з частиною третьої статті 400 ЦПК України суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

Колегія суддів враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 14 грудня 2022 року у справі № 707/3238/21 (провадження № 61-8796св22), а також щодо належного способу захисту у подібних правовідносинах.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор вказував про те, що оспорюваним рішенням державного реєстратора та державною реєстрацією за відповідачкою права власності на спірне нерухоме майно порушено права держави, як законного власника цього майна.

Задовольняючи позов в оскаржуваній частині, апеляційний суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав держави є саме скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності, державної реєстрації права з одночасним припиненням відповідного речового права.

Такий висновок апеляційного суду є помилковим.

Статтею 41 Конституції України та статтею 319 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним і право розпоряджатися майном належить лише власникові майна.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 327 ЦК України передбачено, що у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За наявності державної реєстрації права власності за певною особою державна реєстрація права власності на це ж майно за іншою особою може бути здійснена за згодою цієї особи або за судовим рішенням, що набрало законної сили, щодо права власності на нерухоме майно. Сама собою державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий запис вноситься тільки у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18), від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17 (провадження № 12-234гс18).

Вимога про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності та державної реєстрації права з припиненням відповідного речового права не є ефективним способом захисту, оскільки задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідним нерухомим майном, а тому така вимога не є нерозривно пов`язаною з вимогою про витребування майна із чужого незаконного володіння. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування майна із чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність відповідного рішення без заявлення вимоги про визнання його незаконним та скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.

Подібні за змістом правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс 19).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно. Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (частина перша статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

У справі, яка переглядається, прокурор просив скасувати державну реєстрацію права власності на будинок відпочинку з одночасним припиненням її права власності.

Апеляційний суд встановив, що спірне майно було зареєстроване за Черкаською міською радою, і це майно неодноразово було предметом розгляду судових спорів, зокрема у справі № 707/376/14-ц за позовом міської ради про визнання недійсними прилюдних торгів, визнання недійсними та скасування свідоцтв про право власності. При цьому ОСОБА_2 не брала участі у прилюдних торгах, а набула право власності на підставі, зокрема, документів виданих ОК «Дніпро-2003», яке не було власником спірного майна.

З огляду на наведене вимоги прокурора про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності і державної реєстрації права з одночасним припиненням відповідного речового права є неефективним способом захисту прав держави, яка є власником спірного нерухомого майна, оскільки не дозволяють їй реалізувати свої права щодо такого майна.

Належним способом захисту є вимоги про витребування спірного майна (віндикаційний позов).

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 463/3724/18 (провадження № 61-4970св21), від 24 листопада 2021 року у справі № 761/11593/13-ц (провадження № 61-13689св20).

Зважаючи на те що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені судом повно, але допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржувана постанова, а також рішення місцевого суду в частині вимог, заявлених до ОСОБА_2 , підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 22 липня 2022 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 19 жовтня 2022 року в частині вирішення позовних вимог заступника керівника Черкаської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Черкаської міської ради, Будищенської сільської ради, Департаменту освіти та гуманітарної політики Черкаської міської ради до ОСОБА_2 про скасування рішення державного реєстратора з одночасним припиненням права власності, скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко В. М. Коротун
М. Ю. Тітов