ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2800/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Дарницький районний суд міста Києва у складі головуючого судді Якусика О.В., за участю секретаря судового засідання Боклач А.Є., представника позивача - адвоката Сацика В.О., представника відповідача - адвоката Мізернюк Н.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог зазначила, що протягом останніх років сімейне життя між подружжям погіршилось у зв`язку з протилежними поглядами на шлюб і сім`ю, відсутністю взаєморозуміння та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, а подальше примирення та збереження шлюбу є неможливим.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2023 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

20 листопада 2023 року суд звернувся з запитом до Вороньківської територіальної громади щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_2 .

Згідно з відповіддю Вороньківської територіальної громади, яка надійшла до суду 15 січня 2024 року, ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Бориспільського міськрайонного суду Київської області.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 січня 2024 року відкрито провадження у справі №753/21152/23 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, призначено розгляд справи на 08 лютого 2024 року.

08 лютого 2024 року розгляд справи відкладено на 27 лютого 2024 року.

19 лютого 2024 року відповідач подав відзив на позовну заяву, в якій не заперечував проти розірвання шлюбу, однак заперечив щодо тверджень позивача у позовній заяві, що діти проживають з позивачем та перебувають на її повному утриманні, що відповідач чинить психологічний тиск на позивача та що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем. Відповідач вказував, що фактичним місцем проживання позивача і дітей від дня їх народження до початку повномасштабного вторгнення російської федерації проживали у Київській області, село Вороньків. Зазначає, що діти проживають з позивачем і відповідачем у Республіці Польщі, відповідач увесь час з дня їх народження перебуває поряд з дітьми та виконує батьківські обов`язки, діти знаходяться на повному забезпечнні відповідача, який працює на підприємстві у Республіці Польщі. Також відповідач наголоує, що і його батьки беруть активну участь у матеріальному та фінансовому забезпеченні своїх онуків. Крім цього відповідач не погоджуєтся з тим, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем та вважаєтакі вимоги безпідставними.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, представник відповідача зазначила про визнання в частині розірвання шлюбу.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, суд вважає встановленими такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 25 травня 2013 року Виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 8.

Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини першої статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із статтями 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Як передбачено частиною першою статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За приписом частини другої статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам спільної дитини, що мають істотне значення.

Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено.

Заслухавши позиції сторін, оцінивши підстави для розірвання шлюбу, наведені ними у заявах по суті спору, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя та примирення сторін неможливе, а збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. За таких обставин наявні підстави для задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами.

Стосовно доводів сторін, викладених у заявах по суті спору щодо місця проживання дітей та їх утримання, суд зазначає, що питання визначення місця проживання дітей не є предметом спору у цій справі.

Згідно з частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (абзац 2 частини 3 статті 115 Сімейного кодексу України).

Як визначено частиною першою статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на визнання відповідачем позову про розірвання шлюбу позивачеві підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме 536,80 грн.

Керуючись статтями 12-13, 76-81, 141, 206, 258-259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстрований 25 травня 2013 року виконавчим комітетом Вороньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, актовий запис № 8.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання позовної заяви в сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп.

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету судовий збір за подання позовної заяви у сумі 536 (п`ятсот тридцять шість) гривень 80 коп., сплачений згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..1 від 14 листопада 2023 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ).

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28 лютого 2024 року.

Суддя О.В. Якусик