Справа № 147/83/24
Провадження № 2-др/147/1/24
УХВАЛА

28 лютого 2024 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Натальчук О.А.,

із секретарем Свистун А.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання представника позивача, адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Тростянецького районного суду Вінницької області від представника позивача, адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича, через систему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заяву мотивував тим, що 14.02.2024 Тростянецьким районним судом Вінницької області ухвалено рішення по справі №147/83/24, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2034677 від 16.06.2021 задоволено у повному обсязі, але не вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правову допомогу. Під час подання позовної заяви позивач заявив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи у розмірі 12684,00 грн., які складаються з витрат на судовий збір 2684,00 грн. та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 10000,00 грн. Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду справи в суді першої інстанції становить 10000,00 грн. Оскільки факт надання правової допомоги підтверджується актом про отримання правової допомоги від 16.02.2024, підписаний сторонами, тому оплата за договором очікується на протязі 10 банківських днів, а саме до 01.03.2024. До заяви долучив копію договору про надання правової допомоги, акта прийому-передачі наданих послуг, за надану правову допомогу. Згідно прохальної частини змісту заяви, дану заяву просить розглянути без виклику сторін.

На підставі ч.4 ст.270, ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд заяви здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає залишенню без розгляду зважаючи на такі мотиви.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Отже, ухвалення додаткового рішення на підставі п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України можливе в тому випадку, коли суд не вирішив питання про судові витрати.

Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 14.02.2024 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» задоволено. Вирішено питання про розподіл судових в частині судового збору в розмірі 3028,00 грн.

У позовній заяві представник позивача Пархомчук С.В. зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

До позовної заяви позивачем була долучена платіжна інструкція про сплату судового збору від 09.11.2023 року №3 1098 на суму 2684,00 грн. та платіжна інструкція про сплату судового збору від 23.01.2024 №3 1150 на суму 344,00 грн.

Доказів понесення інших судових витрат станом на час розгляду справи представником позивача суду не було надано.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, законодавець, крім обов`язку, визначеного частиною 1 статті 134 ЦПК України стосовно подання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, у разі неподання якого суд відповідно до вимог частини 2 статті 134 ЦПК України може відмовити у їх стягненні, окремо частиною 8статті 141 ЦПК України визначає обов`язок подати докази таких витрат до закінчення судових дебатів або зробити на ці й же стадії заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Аналіз змісту наведеної частини статті дає підстави для висновку, що можливість подання сторонами доказів на підтвердження понесених судових витрат, в тому числі і витрат на професійну правничу допомогу, процесуальний закон ставить у залежність від процесуальної стадії розгляду справи.

При цьому, стаття 141 ЦПК України не передбачає можливості поновлення строку для подання заяви про розподіл судових витрат, оскільки визначає такий строк подією, яка неминуче має настати (закінчення судових дебатів).

Відповідно до частини 1статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, висловленого у пункті 53 постанови від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Таким чином, наведені вище норми передбачають можливість ухвалення додаткового судового рішення про розподіл судових витрат за таких умов: до закінчення судових дебатів особа зробила про це відповідну заяву; неможливість подання доказів про понесені судові витрати до вирішення справи по суті обумовлена поважними причинами. Якщо такі умови дотримано, то у сторони є право подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Згідно частини 4 статті 83 ЦПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частина 6статі 83 ЦПК України)

Як видно, з матеріалів справи, представник позивача адвокат Пархомчук С.В. у законодавчо встановлений термін (до закінчення судового розгляду) не подав докази витрат позивача та не заявив про наміри подати такі докази протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення у справі, а звернувся із такою заявою тільки 20.02.2024 через систему «Електронний суд», тобто після ухвалення судом рішення від 14.02.2024, яке цього ж дня було доставлено до електронної скриньки представника позивача.

При цьому, зазначення в позовній заяві про очікування понести витрати на надання послуг правової допомоги не може розцінюватися як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в даному випадку на правничу допомогу), адже за такого викладу, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань, суд фактично позбавлений можливості встановити склад таких витрат, факт їх понесення та розмір.

Відповідно до частини 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (частиною 2 статті 126 ЦПК України).

Практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (наприклад, справа «Стаббігс та інш. проти Великобританії» рішення від 22 жовтня 1996 року, «Девеер проти Бельгії» рішення від 27 лютого 1980 року).

Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що стороні позивача було достеменно відомо про розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням сторін, представник позивач до ухвалення судом рішення у справі не заявив у встановленому порядку вимогу про здійснення розподілу судових витрат на правничу допомогу та про намір подати докази на підтвердження таких, суд дійшов висновку, що заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись вимогами статей 133, 137, 141, 142, 246, 257, 258, 260, 261, 270 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача, адвоката Пархомчука Сергія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.А. Натальчук