Справа № 485/136/24
Провадження №2/485/116/24
14 березня 2024 року м.Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Соловйова О.В.,
секретар судового засідання Гусарова І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Снігурівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,
У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 згідно поданої письмової заяви просила про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує повністю, в разі неявки відповідача заперечень щодо ухвалення заочного рішення не має.
Відповідачка ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за останнім відомим місцем проживання та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов.
За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи.
У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.
Судом встановлено, що відповідно договору купівлі-продажу від 01 березня 2000 року, посвідченого державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Середою Н.І. за реєстровим № 2-354, відповідачка ОСОБА_2 продала, а позивачка ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) купила житловий будинок з належними до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, житловою площею 40,2 кв.м,, що розташований за адресою по АДРЕСА_1 (а.с. 11).
Пунктом 6 договору, нотаріусом роз`яснено сторонам, в тому числі зміст ст.ст. 22, 30 ЗК України.
Право власності на вище вказаний житловий будинок зареєстровано за позивачкою Снігурівською філією Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації 03 серпня 2005 року, номер запису 398 в книзі 10 (а.с. 12).
В натупному, речове право на придбаний житловий будинок зареєстровано за позивачкою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24 серпня 2023 року, номер відомостей про речове право: 51511165, що підтверджується відповідним витягом № 344306561 сформованого 28 серпня 2023 року (а.с. 17).
Позивачка зареєстрована та проживає у вище вказаному житловому будинку з 26 травня 2006 року, що підтверджується записом в її паспорті серії НОМЕР_1 , виданого 22 червня 2009 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області (а.с. 9-10).
Відповідно до частин 1,2 ст.78 ЗК України (2001 року) право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Згідно ст.81 ЗК громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами, прийняття спадщини.
Згідно положень ч. 1 ст.30 ЗК України (яка діяла на час укладення договору купівлі-продажу 01 березня 2000 року), при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування здійснюється в порядку відведення.
У постанові від 11 лютого 2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію про загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований.
Крім того, пунктом "є" частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці.
Вищезазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та земельної ділянки та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України).
Дослідженими судом доказами підтверджено, що позивачка у встановленому законом порядку набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 .
Земельна ділянка під вказаним будинком раніше набула ознак об`єкта права власності, однак рахується за відповідачкою на підставі державного акта, у зв"язку з чим позивачка не може отримати правовстановлюючий документ на землю у позасудовому порядку.
При цьому, те, що позивачка не посвідчила перехід права на землю жодним чином не вплинуло на наявність в неї права власності на цей об`єкт, оскільки таке посвідчення є лише підтвердженням з боку держави права. Цільове призначення земельної ділянки не змінювалося.
Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 14 березня 2024 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку спірної земельної ділянки відсутні.
Грошова оцінка оціночна (ринкова вартість) вище вказаної земельної ділянки, відповідно до висновку ТОВ "ЮГЗЕМСЕРВІС", станом на 16 листопада 2023 року складає 118400,00 грн (а.с.27).
Таким чином, проаналізувавши наведені вище норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, з метою захисту прав позивачки на безперешкодне обслуговування та користування належним їй на праві власності житловим будинком, враховуючи, що право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку по АДРЕСА_2 належить ОСОБА_2 , яка 01 березня 2000 року відчужила вказаний будинок ОСОБА_1 , суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 , набувши в свою чергу право власності на об`єкт нерухомості на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 01 березня 2000 року набула також і право власності на земельну ділянку, на якій він розташований, а тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На прохання позивачки суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст. 4, 13, 81, 263-265, 142, 200, 268, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Дата складення повного судового рішення - 14 березня 2024 року.
Суддя О. В. Соловйов