КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 757/23473/22-ц Головуючий у 1 інстанції: Григоренко І.В.

Провадження №22-ц/824/1135/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

20 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна через Державну казначейську службу України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

У вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна через Державну казначейську службу України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування моральної шкоди.

Просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України моральну шкоду завдану процесуальними діями уповноважених осіб Національного антикорупційного бюро України щодо не внесення відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 11 липня 2023 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд розглядаючи справи № 757/22119/22-ц (позов від 16.08.2022) та № 757/23473/22-ц (позов від 30.08.2022) вирішив, що вони стосуються одних і тих же самих обставин.

Суд обґрунтував це цим, що в обох справах (позовах) фігурантом є НАБУ.

Позов від 16.08.2022 (справа № 757/22119/22-ц) ґрунтується на справі № 760/6334/19, а позов від 30.08.2022 (справа № 757/23473/22-ц) ґрунтується на справі № 760/20660/19 та, відповідно, обставини різні.

Відзиву подано не було.

Учасники справи у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином про дату, час та місце розгляду справи по суті, причини неявки суду не повідомили.

Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т.ч. правом визначити свою участь в тому чи іншому судовому засіданні. Явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Поряд з цим, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (див. рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (див. рішення ЄСПЛ від 20.01.2011 у справі «Мусієнко проти України», № 26976/06).

Зважаючи на вимоги ч.ч. 9, 11 ст. 128, ч. 5 ст. 130, ст. 131, ч. 2 ст. 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна через Державну казначейську службу України, Національного антикорупційного бюро України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.09.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.

24.04.2023 року на адресу суду першої інстанції від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Перевіривши заяву про усунення недоліків та позовну заяву, судом першої інстанції було встановлено, що у вказаних доповненнях зазначено ціну позову в 20 682 000,00 євро.

Разом з тим, 29.08.2022 року в провадження судді Григоренко І.В. надійшла аналогічна позовна заява № 757/22119/22-ц ОСОБА_1 до Держави Україна через ДКСУ, НАБУ про відшкодування моральної шкоди, в якій останній просить стягнути з Держави Україна через ДКСУ моральну шкоду в розмірі 20 682 000,00 євро.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.08.2022 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.02.2023 року продовжено строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 .

Увалою Печерського районного суду м. Києва від 24.04.2023 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна через ДКСУ, НАБУ про відшкодування моральної шкоди, та призначено підготовче засідання у справі № 757/22119/22-ц.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 186 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в провадженні Печерського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 757/22119/22-ц зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Перевіряючи вказані висновки суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

За змістом п.1 ст.6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Для застосування положень п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України необхідна наявність трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто, коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Нетотожність хоча б одного елементу не перешкоджає заінтересованій особі звернутися до суду з позовом і не дає суду підстав відмовляти у відкритті провадження у справі.

Вказані положення спрямовані на запобігання випадкам розгляду і вирішення тотожних цивільних справ. Дана норма є заходом на шляху недопущення винесення судами суперечливих та взаємовиключних судових рішень.

Суд першої інстанції вірно встановив, що предмети позовів у справах №757/22119/22-ц та №757/23473/22-ц є тотожними, позови заявлено з тих самих підстав, сторонами є ОСОБА_1 та Держава Україна через Державну казначейську службу України, Національне антикорупційне бюро України.

Вказані обставини свідчать про відсутність передумов відкриття провадження в справі за заявленим позовом та являється підставою для відмови у відкритті провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

Доводи скаржника про те, що позов від 16.08.2022 (справа № 757/22119/22-ц) ґрунтується на справі № 760/6334/19, а позов від 30.08.2022 (справа № 757/23473/22-ц) ґрунтується на справі № 760/20660/19 та, відповідно, обставини різні, не заслуговують на увагу, оскільки вимоги позивача визначені в позовах з урахуванням поданого клопотання про усунення недоліків та доповнень до позовної заяви є ідентичними та імовірне ухвалення рішень судом у справах №757/22119/22-ц та №757/23473/22-ц в різні дні не спростовує вказаного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Печерського районного суду м. Києва від 24 квітня 2023 року підлягає залишенню без змін, а відтак апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 квітня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повний текст виготовлено 12 березня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

В.І. Олійник