Справа № 182/4611/22
Провадження № 2/0182/1632/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05.03.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Горової П.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку зустрічей, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку зустрічей.

В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що 18 серпня 2018 року між ним та відповідачкою по справі було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 16 квітня 2021 року Нікопольським міськрайонним судом Дніпропетровської області шлюб між ним та його дружиною було розірвано. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з разом з дружиною. При цьому, він як батько дитини її утримує та регулярно сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання доньки. 15 січня 2021 року вони досягли згоди про участь у вихованні спільної дитини, про що було укладено письмову угоду між ними. Але через деякий час відповідачка почала постійно вчинювати йому перешкоди щодо зустрічей з донькою, спілкуванню та участі у її вихованні. Така поведінка відповідачки порушує його право на участь у вихованні та спілкуванні з донькою. Влітку 2022 року він звернувся до виконавчого комітету Нікопольської міської ради у Службу у справах дітей зі скаргою на невиконання колишньою дружиною договору про участь у вихованні та спілкуванні з дитиною. У Службі порадили звернутись до суду. Тому, на підставі викладеного, оскільки мирним шляхом вони не можуть вирішити дане питання, він змушений звернутися до суду та просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 побачення у вівторок з 10-30 год. до 12-00 год., щоп`ятниці з 11 год. 00 хв. - до суботи 19 год. 00 хв., без участі матері.

В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, не прибув, від його імені та в його інтересах прибула до суду представник ОСОБА_1 , яка викладені в позовні заяві обставини підтримала та додатково суду пояснила, що на даний час позивач по справі згоден спілкуватись з донькою в телефонному режимі, а після Перемоги - особисто з донькою без присутності її матері. Її довіритель не буде давити на дитину і не стане тягнути час, до визначеного судом, якщо побачить, що дитина заморилась або просто не хоче спілкуватись годину чи більше. Він все розуміє і дуже любить свою доньку, тому не стане тиснути на неї. Але він хоче бачити дитину, хоча б в телефоні і приймати участь в її житті.

Відповідачка про розгляд справи була повідомлена належним чином, в судове засідання не прибула, оскільки перебуває за межами країни. Проте, розгляд справи був проведений в режимі відео конференції, під час якої вона надала свої особисті пояснення з приводу пред`явлених до неї позовних вимог, посилаючись на обставини, викладенні у відзиві на позовну заяву. Крім цього, додатково суду пояснила, що вона не заперечує проти того, щоб їх донька спілкувалась з батьком. Однак, той час, який бажає позивач, є не досить зручним для неї, оскільки донька до 17.00 години перебуває в дитячому садочку. А потім піде до школи. Тому вважає, що доцільними часами спілкування буде час з 17.00 години до 18.00 години кожного вівторка та п`ятниці. Зазначає, що на період їх відсутності на території України, не заперечує, щоб це були побачення та спілкування в телефонному режимі на відео чи аудіо зв`язку. А після Перемоги України, не проти особистих побачень кожного вівторка з 17.00 год. до 19.00 год.; щоп`ятниці з 14.00 год. до 18.00 год. суботи, з урахуванням навчання та відвідування дитиною гуртків та спортивних секцій.

Представник третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні висловила свою думку про те, що ухвалене рішення повинно відповідати інтересам дитини, а тому не заперечує проти задоволення позову, з урахуванням тих поправок, по яким сторони дійшли згоди в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного.

Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2021 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.6). Як вбачається з матеріалів справи, після припинення спільного проживання, дитина залишилась проживати з матір`ю та перебувати на утриманні своїх батьків. Тобто, позивач як батько дитини від її виховання та утримання не усунувся, а, навпаки, мав бажання та приймав участь у житті дитини, про що свідчать докази, які містяться в матеріалах справи, що фактично не заперечується й відповідачкою у відзиві на позовну заяву. Відповідно до листа № 134 від 16 лютого 2023 року, складеного виконавчим комітетом Нікопольської міської ради щодо розв`язання спору між сторонами, шляхом надання висновку про доцільність, визначення способу участі у вихованні та спілкуванні ОСОБА_3 з малолітньою донькою ОСОБА_5 не виявилось можливим, оскільки дитина разом з матір`ю перебуває за межами країни (а.с.30). При цьому, в ході розгляду справи та безпосередньому допиті відповідачки з приводу її місця перебування, вона факт перебуває за межами країни підтвердила та пояснила, що, з метою захисту інтересів своєї дитини та перебування її у безпечному місті, з причини постійних обстрілів м.Нікополя, вона змушена була покинути своє місце реєстрації, однак, дій щодо перешкод у спілкуванні дитини з батьком вона не чинить та не заперечує, щоб позивач як батько дитини брав участь у вихованні доньки, опікувався нею, цікавився її здоров`ям та розвитком.

Згідно із ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У принципі 6 Декларації ООН про права дитини від 20 листопада 1959 року закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч.ч.2, 7, 8 ст.7 СК України, сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.

Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Ст.1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Відповідно до ст.15 Закону України "Про охорону дитинства", дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.ст.18, 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п.1 ст.9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з п.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За змістом ст.150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно ст.153 СК України, передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом.

Ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Частинами 1, 2 статті 159 Сімейного кодексу України передбачено, що, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Таким чином, вирішуючи питання про усунення перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою та її вихованні, суд виходить з того, що одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Це право полягає, перш за все, у наданні дитині можливості жити і виховуватися у повноцінній сім`ї. Позивач бажає приймати участь у вихованні доньки та спілкуватися з нею, а отже, на думку суду, спілкування дитини з батьком тільки сприятиме її повноцінному вихованню та розвитку, а також служитиме задоволенню життєво важливих психологічних потреб, але при цьому відповідачка не повинна перешкоджати у реалізації цих прав в інтересах дитини, оскільки позбавлення батька права на спілкування з донькою може позбавити дитину родинних зв`язків, турботи та любові з його боку.

У зв`язку з наведеним вище, суд звертає увагу сторін на те, що вони зобов`язані, заради забезпечення якнайкращих інтересів дитини, прикласти максимум зусиль для нормалізації стосунків між собою та уникати будь-яких конфліктів в її присутності.

При цьому, суд при ухваленні рішення на користь позивача, приходить до наступного.

Так, під час розгляду справи, судом встановлено, що малолітня дитини на даний час разом з матір`ю перебуває за межами країни та однією з найважливіших причини для виїзду до іншої країни стала військова агресія російської федерації проти України. Відповідачка як мати дитини, перебуваючи разом з нею за межами України, забезпечує її інтереси, духовний та фізичний розвиток, а позивач в позовній заяві вимогу щодо визначенням місця проживання дитини разом з ним не ставить, тому судом приймається до уваги те, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, з 24.02.2022 року введено воєнний стан, який на даний час є чинним.

Європейський суд з прав людини, практика якого, відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Тому, при визначенні графіку побачень, суд враховує вік дитини, постійне перебування дитини з матір`ю, їх прив`язаність одне до одного, а також враховує обставини, які склалися в Україні під час дії правового режиму воєнного стану, можливість відвідування дитиною дитячого садочка (школи), гуртків розвитку та додаткових занять.

З урахуванням найкращих інтересів дитини, враховуючи безспірність права на спілкування дитини з батьком, що відповідає його інтересам, а також усної угоди між сторонами під час судового засідання, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, встановивши ОСОБА_3 для участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 під час перебування ОСОБА_2 разом з донькою за межами України в режимі відео та телефонного зв`язку кожного вівторка та п`ятниці з 17.00 год. до 18.00 год., а після повернення в Україну особисті побачення кожного вівторка з 17.00 год. до 19.00 год.; щоп`ятниці з 14.00 год. до 18.00 год. суботи, з урахуванням навчання та відвідування дитиною гуртків.

При цьому, суд враховує та роз`яснює сторонам, що, з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений судом спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед, інтересам дитини.

Крім цього, суд роз`яснює, що, згідно ч.4 ст.159 Сімейного кодексу України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

Керуючись ст.2-5, 9-10, 12, 28, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа виконавчий комітет Нікопольської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, встановлення графіку зустрічей задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_3 у спілкуванні з донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановити ОСОБА_3 для участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_5 :

- під час перебування ОСОБА_2 разом з донькою ОСОБА_4 за межами України можливість відео та телефонного зв`язку кожного вівторка та п`ятниці з 17.00 год. до 18.00 год.;

- після повернення в Україну особисті побачення кожного вівторка з 17.00 год. до 19.00 год.; щоп`ятниці з 14.00 год. до 18.00 год. суботи.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал