Номер провадження: 22-ц/813/2937/24
Головуючий у першій інстанції Михайлюк О.А.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Драгомерецького М.М.,

Дришлюка А.І.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 адвоката Ткач Т.А.,

представника ОСОБА_2 адвоката Майбороди Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданніапеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якових Євгена Володимировича на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року, постановлену під головуванням судді Михайлюка О.А., про відмову у стягненні судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів,

встановив:

05.06.2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі з 7 500,00 грн. до 30 000,00 грн. щомісячно, з подальшою індексацією, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03.10.2023 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено (т.2, а.с.91-95).

09.10.2023 року ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Якових Є.В., подав заяву до Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 31 800,00 грн., посилаючись на те, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 було відмовлено (т.2, а.с.96-99).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Якових Є.В. про стягнення судових витрат на правничу допомогу було відмовлено (т.2, а.с.132-133).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Якових Є.В. ставить питання про скасування ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року, ухвалення нового судового рішення, яким заяву про стягнення судових витрат задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.2, а.с.138-142).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Майборода Г.О. просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (т.2, а.с.173-178).

Вирішуючи питання про слухання справи у відкритому судовому засідання, за участю представника ОСОБА_1 адвоката Ткач Т.А. та представника ОСОБА_2 адвоката Майбороди Г.О., колегія суддів виходить із того, що всі учасники справи належним чином були повідомлені про час і місце судового засідання (т.3, а.с.235-239).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення позивача проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За правилами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

В обґрунтування витрат відповідача на правову допомогу, адвокат Якових С.В. надав договір про надання правової допомогу і додаткову угоду, в якій визначена вартість правової допомоги у розмірі 32 000,00 грн. Зазначені договір та додаткова угода датовані 06.04.2023 року (т.2, а.с.100-102).

Також представником ОСОБА_1 надано квитанцію №2755-СЕТК-653Х-542Н від 02.05.2023 року, платіжну інструкцію в національній валюті від 02.05.2023 року №43527, згідно якої ОСОБА_1 сплатив Адвокатській компанії «Якових та партнери» 32 000,00 грн. (т.2, а.с.104).

В подальшому, 09.10.2023 року представник відповідача ОСОБА_4 звернувся із заявою, в якій посилався на те, що 06.10.2023 року до розрахунку судових витрат помилково долучено платіжну інструкцію від 02.05.2023 року та надано платіжну інструкцію від 28.06.2023 року на підтвердження оплати відповідачем послуг адвоката.

Відповідно до наданої платіжної інструкції від 28.06.2023 року ОСОБА_1 сплатив Адвокатській компанії «Якових та партнери» 32 000,00 грн. за правовий супровід справи у Малиновському районному суду м. Одеси (т.2, а.с.124).

Разом з тим, як вже зазначалося, позов ОСОБА_2 пред`явлено 05.06.2023 року, 13.06.2023 року у справі відкрито провадження та рішенням суду від 03.10.2023 року у задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено.

Відповідно до наданого акту виконаних робіт від 05.10.2023 року час витрачений на надання допомоги 12 год.30 хв., вартість допомоги 31 800,00 грн.

В акті виконаних робіт, зокрема, міститься п. 5, відповідно до якого представник ОСОБА_1 адвокат Якових Є.В. приймав участь у 3-х судових засіданнях тривалістю 3 год. та вартість послуг в цій частині складає 9 000,00 грн. (т.2, а.с.103).

Разом з тим, сплачуючи 28.06.2023 року послуги за надану правничу допомогу, відповідач не знав та і не міг знати, яка кількість та якою тривалістю будуть проводитися судові засідання у даній справі, рішення по якій було ухвалено лише 05.10.2023 року.

Крім того, укладаючи договір про надання правової допомоги 06.04.2023 року, відповідач не міг знати про необхідність отримання ним такої допомоги, оскільки позивачка звернулася з даним позовом лише 05.06.2023 року.

Таким чином, враховуючи, що представником ОСОБА_1 адвокатом Якових Є.В. не доведено, що надані договір до додаткова угода, а також квитанції про оплату послуг з надання правової допомоги стосуються саме цієї справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, заперечень проти оскаржуваного рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, доводи апеляційної скарги її не спростовують, ухвала прийнята у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржувану ухвалу суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Якових Євгена Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 2023 року про відмову у стягненні судових витрат залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 11.03.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

М.М. Драгомерецький

А.І. Дришлюк