Дата документу 28.03.2024Справа № 554/1908/24
Провадження № 2-о/554/148/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2024 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.,

за участю секретаря Єсліковської О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту; заінтересована особа: Полтавська міська рада,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 у лютому 2024 року звернулась до суду з заявою про встановлення факту належності заповіту, в якій просить встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту ОСОБА_2 , посвідченого 12 листопада 1999 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Буленко М.М., який зареєстровано в реєстрі за №3-1866.

В обґрунтування вимог заявник вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до заповіту, складеного ОСОБА_2 та посвідченого 12.11.1999 державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Буленко М.М., реєстровий номер 3-1866, ОСОБА_2 заповіла майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , тобто заявнику.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина. Заявник звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. від 17.02.2024 року № 29/02-31 відмовлено, оскільки містяться розбіжності у написанні прізвища спадкодавця, у заповіті зазначено « ОСОБА_3 », а у паспорті громадянина України спадкодавця - « ОСОБА_4 ». Згідно вказаної постанови від інших осіб заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини не надходило.

Відповідно до рішення Київського районного суду міста Полтави від 18.01.2022 року по справі № 552/7338/21 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлено факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 , виданого 13 листопада 1996 року Відділом приватизації житла м. Полтави на ім?я ОСОБА_2 . Зазначене рішення суду набрало законної сили.

На підставі вказаних доказів, можна дійти висновку, що спадкодавець за заповітом

ОСОБА_2 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_2 , якою складено заповіт на ім?я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та якій належить квартира за адресою: АДРЕСА_2 , є одна й та ж особа.

Ухвалою суду від 26.02.2024 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу в порядку окремого провадження.

Заявник ОСОБА_1 до суду не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримала.

Представник заінтересованої особиПолтавської міської радив судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У частині першій статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження визначено частиною першою статті 315 ЦПК України.

Відповідно частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що 12.11.1999 рокуОСОБА_2 склала заповіт, згідно якого на випадок смерті належну їй на праві власності квартиру за адресою АДРЕСА_2 , заповіла ОСОБА_1 (а.с.14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.13).

04.12.2020 року приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. було відкрито спадкову справу №28/2023 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 на підставі заяви ОСОБА_1 . Інших заяв про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини станом на 23.02.2024 року до нотаріуса не надходило (а.с.6).

Заявник звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. із заявою про прийняття спадщини, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Мізік В.В. від 17.02.2024 року № 29/02-31 відмовлено, оскільки містяться розбіжності у написанні прізвища спадкодавця, у заповіті зазначено « ОСОБА_3 », а у паспорті громадянина України спадкодавця « ОСОБА_4 » (а.с.9 - постанова).

Встановлення юридичного факту заявнику необхідно для оформлення спадщини.

Згідно із частинами першою, другою статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що заява є законною, обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Факт належності заповіту ОСОБА_2 підтверджується, зокрема, копією паспорта на ім`я ОСОБА_2 , довідкою ПП Полтавське БТІ «Інвентаризатор» від 20.12.2021 року про реєстрацію права власності на ОСОБА_2 (а.с.11-12).

Згідно рішення Київського районного суду міста Полтави від 18.01.2022 року по справі № 552/7338/21 за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлено факт належності ОСОБА_2 правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності на житло за адресою: АДРЕСА_2 , виданого 13 листопада 1996 року Відділом приватизації житла м. Полтави на ім?я ОСОБА_2 (а.с.15).

Суд приходить до висновку, що заповіт від 12.11.1999 року вчинено ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , при цьому у заповіті допущено описку та помилково зазначено прізвище спадкодавця « ОСОБА_3 »замість « ОСОБА_4 ».

Отже, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Таким чином, слід встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту від імені ОСОБА_2 , посвідченого 12 листопада 1999 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Буленко М.М., який зареєстровано в реєстрі за №3-1866.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 3,4,10, 315-319 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності заповіту; заінтересована особа: Полтавська міська рада,- задовольнити.

Встановити факт належності спадкодавцю ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , заповіту від імені ОСОБА_2 , посвідченого 12 листопада 1999 року державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори Буленко М.М., який зареєстровано в реєстрі за №3-1866.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 354 ЦПК України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 355 ЦПК України подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Суддя А.М.Чуванова