печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2024 року суддя Печерського районного суду м. Києва Новак Р.В., перевіривши позовну заяву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом віндикації, -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Ухвалою від 15.12.2023 позовну заяву було залишено без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 177 ЦПК України та позивачу було роз`яснено право протягом десяти днів з дня отримання ухвали усунути виявлені недоліки, шляхом подання заяви з додержанням вимог встановлених ст. 177 ЦПК України.

22.02.2024 на адресу Печерського районного суду м. Києва на виконання ухвали суду від 15.12.2023 від позивача надійшла заява про усунення недоліків та прохання відстрочення сплати судового збору.

Проте, зі змісту вказаної заяви вбачається, що позивач не усунув недоліки зазначені в ухвалі суду від 15.12.2023, оскільки, не виконав вимоги ст. 177 ЦПК України.

Так, згідно ухвали Печерського районного суду м. Києва позивачу необхідно було визначити вартість нерухомого майна та оплатити судовий збір.

Водночас, позивач в заяві про усунення недоліків, зазначає що станом як на момент подання позову так і на даний час позивачу невідомі точні фактичні площі та вартість спільного майна. Так у зв`язку з розбіжностями щодо точної площі захоплених проїздів неземного паркінгу будинку ( 210,10 м.кв. згідно довідки ОСББ «ІП-2» №22/11/23-01 від 23.11.2023 та 219,7 кв.м. як різниці площ до та після реконструкції приміщень №№ 209,209а у ДРРП), параметрів і назв інших об`єктів спільного майна (зовнішні огороджувальні стіни, віконні отвори та ін.) та необхідністю встановлення вартості такого майна, у позовній заяві наведено прохання призначити у справі комплексну судову будівельно-технічну та товарознавчу оціночну експертизи з метою встановлення фактичної площі та вартості захопленого спільного майна (до якого входять як площа паркінгу так і частина загальнобудинкового обладнання.

Відповідно до ч 3. ст.102 ЦПК України, висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 106 ЦПК України, учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Дослідивши матеріали позовної заяви, звертаю увагу, що до подачі позову позивачем не проводилася експертиза з метою встановлення точної площі спірного нерухомого майна, хоча, відповідно положень ст. 106, 107 ЦПК України, позивач не позбавлений права самостійно звернутися до необхідного спеціаліста. При цьому, у заяві про усунення недоліків представник позивача посилається на те, що у зв`язку з неточністю фактичної площі спірного нерухомого майна неможливо обчислити його вартість на сплатити відповідний судовий збір.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом;

Крім того, представником позивача не надано доказів, які б підтверджували майновий стан позивача та були б підставою для відстрочення сплати судового збору.

Таким чином, недоліки, які зазначені в ухвалі суду позивачем не усунено.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободнеобхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.

Європейський суд з прав людини вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення п. 1 ст. 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах, так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (п. 59 рішення ЄСПЛ від 19.06.2001 у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»)). Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. (п. 111 рішення ЄСПЛ від 20.02.2014 у справі «Шишков проти росії» («Shishkov v. russia»)).

Частиною 3 ст. 185 ЦПК України встановлено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені ст. 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки, позивач станом на 23.02.2024 вимоги ухвали Печерського районного суду м. Києва від 15.12.2023 належним чином не виконав і час на усунення недоліків вказаних в цій ухвалі сплив, матеріали позовної заяви об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом віндикації, слід вважати неподаними та повернути заявнику.

Разом з цим, звертаю увагу, позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із цією заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 102, 106, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння шляхом віндикації - вважати неподаною та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Р.В. Новак