Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6430/23
Провадження № 2/332/506/24
Рішення

Іменем України

26 лютого 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

секретаря судового засідання: Мусаєва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запор іжжя цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Встановив:

У листопаді 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи вимоги тим, що 14.07.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 550387856.

28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01 (його нова редакція узгоджена між Клієнтом та Фактором згідно Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020), відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором від 14.07.2019 у розмірі 16 942,81 грн.

Перехід права грошової вимоги від ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» до боржника ОСОБА_1 підтверджується також Реєстром боржників № 58 від 24.12.2019.

20.12.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за вищевказаним кредитним договором від 14.07.2019 у розмірі 16 942,81 грн.

З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати.

У встановлений судом строк відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, однак надав письмову заяву в якій зазначає, що 14.07.2019 між ним та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» був укладений кредитний договір № 550387856, за умовами якого ним було взято кредит у сумі 6 000,00 грн строком на 30 днів, що у подальшому був подовжений на 60 днів. Відповідач також зазначає, що ним здійснювались платежі за спірним кредитним договором, але конкретних сум, що він сплачував, він не пам`ятає та докази таких сплат у нього відсутні. Крім того відповідач просить суд застосувати наслідки спливу строку позовної давності за вимогами за кредитним договором № 550387856 від 14.07.2019, а у разі їх незастосування просить взяти до уваги, що нарахування відсотків за цим кредитним договором та додатковими угодами до нього обмежуються лише строком його дії, а саме до 12.10.2019.

Від представника позивача в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечує щодо задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.07.2019 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 550387856 про надання кредиту на умовах строковості, зворотності та платності, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 6 000,00 грн строком на 30 днів, проценти за користування кредитом становлять 0,74 від суми кредиту за кожний день користування (а.с. 5-6).

Згідно графіку розрахунків, що є додатком № 1 до кредитного договору, сторони погодили наступний графік розрахунків: термін платежу 13.08.2019; сума кредиту 6 000,00 грн; нарахований процент 1 332,00 грн; до сплати разом 7 332,00 грн (а.с. 6 зворотний бік).

Відповідно до наданих позивачем копій додаткових угод до цього Договору від 13.08.2019 та від 13.09.2019, строк надання кредиту був подовжений на загальний строк 60 днів (а.с. 7-8).

Разом з цим, з позовної заяви вбачається, що 28.11.2018 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 550387856 від 14.07.2019 (абз. 2 позову на а.с. 2).

Додатковою угодою № 26 від 31.12.2020 до вищезазначеного Договору факторингу текст договору факторингу був викладений у новій редакції (абз. 3 позову на а.с. 2, а.с. 9-11).

Надана копія Додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 містить підписи сторін, які підтверджують укладення договору та перехід права вимоги від Клієнта ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» до Фактора ТОВ «Таліон Плюс».

Пунктом 4.1 Додаткової угоди визначено, що наявне право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимоги (а.с. 9 зворотний бік), однак позивачем не було надано такого реєстру за № 58 від 24.12.2019 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором, укладеним між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та відповідачем ОСОБА_1 , при тому, що посилання на такий реєстр боржників міститься у тексті позовної заяви, а саме у першому абзаці зворотного боку а.с. 2.

Разом з цим, відповідно до п. 5.2.4 Додаткової угоди, «Фактор в строк 10 робочих днів з моменту отримання Ціни продажу оформляє та надсилає кожному з Боржників повідомлення про відступлення права вимоги до Фактора… Фактор самостійно повідомляє Боржників про відступлення права вимоги і несе усі ризики…» (а.с. 10).

Таке повідомлення до позовної заяви не долучено.

20.10.2022 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Таліон Плюс» був укладений Договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 550387856 від 14.07.2019 (а.с. 12-13). Перехід права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» також підтверджений витягом з Реєстру прав вимоги № 2 від 06.03.2023 (а.с. 14).

Копія витягу з Договору факторингу № 20102022 від 20.10.2022 не містить пункту, яким би було визначено виконавця та терміни надсилання боржникові повідомлення про відступлення права вимоги до Фактора і таке повідомлення до позовної заяви також не долучено.

Згідно приписів ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач у законному порядку був повідомлений ТОВ «Таліон Плюс» або ТОВ «ФК «ЄАПБ» про відступлення права грошової вимоги до нього від одного кредитора до іншого.

Окрім наведеного, судом досліджений розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 550387856 від 14.07.2019 за період з 06.03.2023 по 31.08.2023, з якого вбачається незмінність за весь зазначений період сум заборгованості по основному боргу в розмірі 5 969,00 грн та заборгованості по відсоткам 10 973,81 грн (а.с. 15).

Вказаний розрахунок є взагалі не конкретизованим та не деталізованим, він не містить нарахувань із зазначенням часу виникнення заборгованості з урахуванням здійснених відповідачем платежів, періодів та сум нарахованих відсотків на залишок заборгованості відповідача по кожному періоду тощо.

Підсумовуючи все вищенаведене та аналізуючи наведені норми, суд дійшов до висновку, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач у законному порядку був повідомлений ТОВ «Таліон Плюс» або ТОВ «ФК «ЄАПБ» про відступлення права грошової вимоги до нього від одного кредитора до іншого, а також суд позбавлений можливості здійснити перевірку правильності розрахунку розміру заборгованості відповідача як за основним боргом, так і за заборгованістю по відсотках.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Щодо строків позовної давності, про які заявлено відповідачем, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 256 ЦК України).

17.03.2022 набув чинності Закон України № 2120-IX від 15.03.2022 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким було внесені зміни, зокрема, до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 18 наступного змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем) та п. 19 у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 ухвалено рішення про запровадження воєнного стану в Україні з 05-30 год. 24.02.2022 строком на 30 днів, що неодноразово продовжувався і діє на сьогоднішній день, згідно останніх змін від 05.02.2024.

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, що відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Отже, оскільки з 24.02.2022 та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви в Україні діяв правовий режим воєнного стану, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не був пропущений строк для звернення до суду з відповідним позовом.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Суд в ході розгляду справи встановив, що позивач не довів поза розумним сумнівом факт недобросовісності з боку відповідача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, понесені витрати зі сплати судового збору залишаються за позивачем.

На підставі ст. 1082 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Суддя О.С. Яцун