Справа №743/347/24
Провадження №2-н/743/9/24
УХВАЛА

13 березня 2024 року смт Ріпки

Суддя Ріпкинського районного суду Чернігівської області Кравчук М. В., розглянувши заяву комунального підприємства Ріпкинська житлово експлуатаційна дільниця про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

07.03.2024 р. КП Ріпкинська ЖЕД звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово комунальні послуги.

В обґрунтування поданої заяви вказує, що за даними КП Ріпкинська ЖЕД вказана вище особа є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується наданою довідкою. Оскільки зазначений житловий будинок перебуває на обслуговуванні заявника, що підтверджується доданими до заяви документами, а боржник своєчасно не сплачує спожиті житлово-комунальні послуги, незгоди з обсягом та/або якістю наданих послуг не висловлює, спір про вартість наданих послуг між надавачем та споживачем послуг також відсутній, вважає, що наявні підстави для видачі судового наказу про стягнення заборгованості з боржника за надані житлово комунальні послуги.

Справу передано головуючому судді 07.03.2024 р.

11.03.2024 р. отримано відомості про зареєстроване місце проживання боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 ЦПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження, а якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, - протягом п`яти днів з дня отримання судом у порядку, передбаченому частинами п`ятою, шостою статті 165 цього Кодексу, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, суд приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з наступних підстав.

Заявником до заяви про видачу судового наказу було додано копію договору про надання послуг з утримання житлових будинків і споруд та прибудинкових територій від 05.12.2011 р. № 376, з п. 2.1 якого вбачається, що розмір щомісячної плати за надані послуги становить 111, 74 грн, тоді як з розрахунку заборгованості заявника за надані житлово комунальні послуги, вбачається, що вартість наданих послуг становила протягом червня 2020 року грудня 2021 року 124,03 грн на місяць, а протягом січня 2022 року лютого 2024 року вартість наданих послуг становила 163, 94 грн на місяць, тобто вартість наданих житлово комунальних послуг після укладення договору неодноразово змінювалась, що впливає на розмір заборгованості, заявленої до стягнення. Отже при вирішенні питання про стягнення заборгованості необхідно встановлювати підстави виникнення змін вартості наданих житлово комунальних послуг, що також впливає на розмір заборгованості.

Відповідно до п. 6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 р. № 2189-VIII (далі - Закон № 2189) індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Окрім того, наданий заявником розрахунок заборгованості за надані житлово комунальні послуги не є належним доказом невиконання боржником умов договору, оскільки не є первинним бухгалтерським документом в розумінні норм Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 р. № 996-XIV.

Зважаючи на викладені обставини, характер даних правовідносин не дозволяє дійти висновку про їх безспірність.

Відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 р. № 14, наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Як вбачається зі змісту п. 9, п. 13 вказаної постанови наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання (наприклад, у частині оплати заборгованості телекомунікаційних послуг чи послуг телебачення і радіомовлення) не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право. Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення, судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг. Крім того, заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність розрахунків, а також застосування тарифів на відповідні послуги. У цьому випадку може бути видано судовий наказ про стягнення не лише суми заборгованості, але й про стягнення індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості. Для їх стягнення суду має бути додано документи, що чітко підтверджують їх розрахунок (у тому числі й розрахунок щомісячних нарахувань), при цьому визначений розмір не потребує додаткової оцінки та дослідження у сукупності з іншими доказами.

Таким чином, вимоги заявника у заявленому вигляді не можуть бути задоволені в порядку наказного провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Керуючись ст. ст. 163 165, 166, 167, 260, 353, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою комунального підприємства Ріпкинська житлово експлуатаційна дільниця про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані житлово комунальні послуги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Чернігівського апеляційного суду.

Суддя М. В. Кравчук