Шаргородський районний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року

м. Шаргород

Справа № 152/1769/23

Провадження № 2/152/81/24

Шаргородський районний суд Вінницької області у складі:

головуючого судді Соколовської Т.О.,

з участю:

секретаря судового засідання Ансілевської Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Дмитришиної Т.І.,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника органу опіки і піклування

в особі виконавчого комітету

Мурафської сільської ради Фостолович О.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі судових засідань №1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дмитришина Тетяна Іванівна до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

I. Виклад позицій позивача, відповідача та третьої особи.

21.12.2023ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Дмитришину Т.І. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

В обґрунтування позову зазначив, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась донька ОСОБА_3 , яка з народження і по теперішній час проживає з ним у його помешканні по АДРЕСА_1 . З відповідачкою вони спільно не проживають, донька перебуває на його утриманні. Останнім часом вони з відповідачем не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини, ОСОБА_2 заявила про свої наміри виїхати з дитиною за кордон, тому він вимушений звернутися до суду з позовом до колишньої дружини про визначення місця проживання доньки з ним, оскільки він піклується про її фізичне виховання, всебічний розвиток, створив для доньки всі необхідні умови для проживання дитини, працює, має стабільний дохід, тому в змозі матеріально забезпечити дитину. Натомість мати дитини - відповідач ОСОБА_2 , залишаючи дитину з ним декілька разів виїжджала на роботу за кордон, де перебувала по два - три місяці. Після останнього повернення, з листопада 2023 року не працює, будь - якого стабільного доходу не має, проживає у будинку своєї бабусі, санітарно - гігієнічний стан помешкання потребує покращення, в двох кімнатах, крім відповідача, проживає ще четверо осіб. За вказаних підстав просить визначити місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 та його представник - адвокат Дмитришина Т.І., позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком підтримали, посилаючись на ті ж самі обставини, що і в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, оскільки вважає, що на даний час проживання доньки з батьком відповідає її інтересам. Суду показала, що після повернення із - за кордону вона перебуває у скрутних життєвих обставинах, проживає в будинку своєї бабусі, який складається з двох житлових кімнат, кухні та веранди. Крім неї, в будинку проживають її мати, сестра, два брати та батько, який в даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Будинок потребує ремонту, санітарно - гігієнічні умови теж потребують покращення, зручності надворі. На даний час вона не в змозі забезпечити комфортні умови для проживання дитини, тому не заперечує, щоб донька проживала з батьком, але найближчим часом має намір працевлаштуватися, покращити умови проживання та ставити питання про проживання дитини біля неї.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача -виконавчого комітету Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області як органу опіки та піклування Фостолович О.В. у судовому засіданні повідомила, що діючи в кращих інтересах дитини орган опіки і піклування Мурафської сільської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

22.01.2024 від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дмитришиної Т.І. до суду надійшла заява про виклик свідків (а.с.47 - 48).

Інших заяв і клопотань, пов`язаних із розглядом справи, від учасників судового процесу не надходило.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 28.12.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.39 - 40).

Відповідачеві - ОСОБА_2 запропоновано надати в 15-денний строк з дня отримання даної ухвали відзив на позовну заяву, повідомлено про право пред`явити зустрічний позов або подати заяву про визнання позову, у строк для подання відзиву (а.с. 39 - 40).

Відповідач ОСОБА_2 відзив на позовну заяву до суду не подала.

Ухвалою суду від 28.12.2023 залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчий комітет Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області як орган опіки та піклування, запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду письмові пояснення щодо позову (а.с.39 - 40).

Копію ухвали суду від 28.12.2023 направлено на адресу третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - виконавчого комітету Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області як органу опіки та піклування, яку вона отримала 02.01.2024 (а.с.45).

Третя особа - виконавчий комітет Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області як орган опіки та піклування письмові пояснення щодо позову до суду не подала.

Ухвалою суду від 06.02.2024 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті. Цією ж ухвалою задоволено клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Дмитришиної Т.І. про виклик в судове засідання для допиту свідка ОСОБА_1 та допит в якості свідка позивача ОСОБА_1 (а.с.59 - 60).

ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

У судовому засіданні встановлено, що сторони даного цивільно - правового спору з 30 жовтня 2020 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 11).

Від шлюбу сторони даного цивільно-правового спору мають малолітніх доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Шаргородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально - Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 01.03.2021 (а.с. 12).

ОСОБА_1 та. ОСОБА_2 спільно не проживають.

Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 18.12.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало законної сили 17.01.2024.

З народження і по теперішній час дитина сторін даного цивільно - правового спору - ОСОБА_4 проживає з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 .

Батько дитини ОСОБА_1 працює вахтовим методом у ТОВ «Бетонні покриття та технології» дорожнім робітником, за місцем постійного проживання та роботи характеризується позитивно, в побуті та громадських місцях поводиться добре,має регулярний дохід, відповідально ставиться до виховання дитини, створив належні умови для її утримання (а.с.13 - 18).

Малолітня ОСОБА_4 є вихованицею Михайлівського закладу дошкільної освіти Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області. Батько дівчинки та бабуся ОСОБА_1 приділяють належну увагу дитині, постійно підтримують зв`язок із закладом дошкільної освіти, регулярно відвідують батьківські збори, тісно співпрацюють як з вихователями, так і з адміністрацією ЗДО (а.с.18 - 19).

Дівчинка перебуває на обліку в КНП «Центр первинної медичко - санітарної допомоги» Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за місцем проживання батька. При цьому згідно довідки Центру від 24.11.2023 за медичною допомогою, у разі хвороби дитини, до сімейного лікаря звертаються батько дитини - ОСОБА_1 та бабуся - ОСОБА_1 (а.с.20).

Актом обстеження умов проживання ОСОБА_4 від 02.11.2023 встановлено, що будинок загальною площею 122,9 кв. м. по АДРЕСА_1 , в якому проживають позивач ОСОБА_1 та його малолітня донька ОСОБА_4 , належить батькові позивача - ОСОБА_5 і складається з 9 - ти кімнат. Будинок електрофікований, умебльований, забезпечений побутовою технікою, опалення пічне, наявний водогін та зручності. В будинку створені належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. ОСОБА_4 має окрему кімнату, забезпечена сезонним одягом, взуттям, засобами гігієни, іграшками (а.с. 13 - 14).

З акту обстеження умов проживання матері ОСОБА_4 - ОСОБА_2 вбачається, що остання перебуває у скрутних життєвих обставинах, не має стабільного заробітку, проживає у сім`ї матері ОСОБА_7 , у житловому будинку бабусі ОСОБА_8 , який складається з двох житлових кімнат, в яких проживають п`ятеро дорослих осіб. Будинок не має водовідведення, санітарно - гігієнічний стан помешкання потребує покращення. Мати дитини ОСОБА_2 не працює, стабільного доходу не має (а.с.23).

За правилами п. 4 ст. 19, 158 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного із батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, який приймається на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають значення для справи.

З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області про визначення місяця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що орган опіки і піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 з батьком - ОСОБА_1 , що забезпечить найкращі інтереси дитини (а.с. 30 - 31).

Допитані в судовому засіданні в якості свідків позивач ОСОБА_1 та бабуся дівчинки ОСОБА_4 - ОСОБА_1 суду показали, що малолітня ОСОБА_4 з народження і по даний час проживає з ними, вони піклуються за її розвиток і виховання, створили дитині необхідні умови для фізичного, духовного і соціального розвитку, ніколи не перешкоджали і не будуть перешкоджати спілкуванню дівчинки з матір`ю, але, виходячи з інтересів дитини в даний час їй краще проживати з батьком.

Відповідно до частин першої та другої статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

З досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

У судовому засіданні малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 не опитувалась, з огляду на її вік ( два роки одинадцять місяців).

Отже, суд встановив, що батько малолітньої дитини ОСОБА_4 - ОСОБА_1 відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, має можливість забезпечити належні умови утримання та виховання дитини, донька прихильна до нього, виявляє бажання проживати разом з батьком, мати дитини - ОСОБА_2 не заперечує щодо визначення місця приживання доньки біля батька.

V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з положеннями ч.2 ст.3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Постановою ВР України №789 -Х11 від 27.02.1991), батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини.

Стаття 9 Конвенції про права дитини встановлює, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно зі ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

У п. 6 «Декларації прав дитини» Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 зазначено, що "дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння; вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків, у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю".

За приписами ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М.С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

У пункті 54 рішення ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі "Ослон проти Швеції" №2 від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст. 29 ЦК України).

При цьому, згідно з ч.2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За приписами ст. 12 Конвенції про права дитини, дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Зазначені положення Конвенції кореспондуються з ч.2 ст. 171 СК України, якою передбачено, що при вирішенні спору, в тому числі і про місце проживання, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана судом.

VІ. Висновки суду

У справі, що розглядається, повно та всебічно дослідивши обставини справи про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд приходить до переконання, щовизначення місця проживання дитини біля батька є виправданим та доцільним, відповідатиме найвищим інтересам малолітньої дитини, п. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України» у рішенні від 18.12.2008 наголосив, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не "згідно із законом", не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8 і не може вважатися "необхідним у демократичному суспільстві".

При ухваленні даного рішення суд також враховує вимоги п. 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 про те, що дитині повинні бути надані можливості і сприятливі умови, які б дозволили їй розвиватися розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи і гідності при найвищому забезпеченні інтересів дитини.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що на час вирішення судом спору найбільш сприятливим для дитини та відповідним її інтересам щодо належних умов проживання, виховання та розвитку буде рішення про встановлення місця проживання її з батьком.

Разом з тим, суд наголошує, що ОСОБА_2 як мати, незважаючи на проживання дитини з батьком, не обмежена у своєму праві на спілкування з донькою та прийнятті участі у їх вихованні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 15, 76-81, 89, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст.ст.8, 51, Конституції України, ст.ст. 3, 9, 12, 27 Конвенції «Про права дитини», ст.5 Протоколу №1 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 3, 19, 155, 158, 160, 161, 171 СК України, ч.4 ст. 29 ЦК України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дмитришина Тетяна Іванівна до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою місця його реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ім`я (найменування) сторін:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт громадянина України НОМЕР_3 , виданий Шаргородським РС УДМС України у Вінницькій області 13.12.2014;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , паспорт громадянина України № НОМЕР_5 , виданий 16.12.2020 органом 0540;

третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мурафської сільської ради Жмеринського району Вінницької області, місцезнаходження: 23530, с. Мурафа Жмеринського району Вінницької області, вул. Коцюбинського, 23, .

Вступна і резолютивна частини судового рішення проголошені 20 лютого 2024 року.

Головуючий суддя: Т.О. Соколовська