Справа № 444/2618/23 Головуючий у 1 інстанції: Оприск З. Л.
Провадження № 22-ц/811/3326/23 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді Мікуш Ю.Р.,

Суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

Секретар Cалата Я.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу №444/2618/23 за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2023 року у справі за позовом Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення суми зайво отриманої пенсії

в с т а н о в и в :

04 серпня 2023 року Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми зайво отриманої пенсії.

В обґрунтування позову покликається на те, що на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області з 03 грудня 2020 року перебував ОСОБА_1 як одержувач пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ № 048073 ОСОБА_1 було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання по 31 грудня 2021 року (дата чергового переогляду 03 грудня 2021 року) та продовжено виплату пенсії в період з 01 січня 2022 року (дати закінчення встановленої інвалідності згідно довідки МСЕК серії 12ААБ № 048073) по 31 липня 2022 року.

13 липня 2022 року до позивача надійшла заява відповідача з проханням припинити виплату пенсії, оскільки він не проходив повторний огляд, а відтак з 01 січня 2022 року права на отримання пенсії відповідач не мав.

В результаті чого виникла переплата пенсії в сумі 13 631,00 грн. З метою повернення зайво отриманих коштів Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було направлено відповідачу відповідні листи, а саме: № 1300-5217-8/46889 від 03.06.2022, № 1300-5217-8/76922 від 30.05.2023, № 1300-5217-8/75690 від 24.08.2022, № 1300-5217-8/122662 від 26.12.2022. , однак отриману суму переплаченої пенсії відповідач не повернув.

Просить стягнути з відповідача переплату пенсії в розмірі 13631,00 грн.

Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2023 року в задоволенні позову Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення суми зайво отриманої пенсії відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду оскаржило Головне управління Пенсійного Фонду України у Львівській області. Вважає рішення суду незаконним. Звертає увагу, що ОСОБА_1 з 01.01.2022 року втратив право на отримання пенсії у зв"язку з чим станом на 13 липня 2022 року виникла переплата в сумі 13631 грн. Зазначає, що ГУ ПФУ у Львівській області повідомляло відповідача про необхідність повернення зайво отриманої пенсії і він зобов"язався її повернути, чим фактично визнав, що ним неправомірно отримано пенсії в згаданому розмірі, однак такої добровільно не повернув.

Просить скасувати рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2023 року та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задоволити.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив, що згідно з частиною третьою статті 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч.1ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За змістом ч.2 ст. 247 ЦПК у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч.1 ст. 367 ЦПК суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи та судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 відповідно до довідки МСЕК серії 12ААБ №048073 було встановлено третю групу інвалідності загального захворювання по 31 грудня 2021 року (дата чергового переогляду 3 грудня 2021 року).

З копії заяви ОСОБА_1 від 13 липня 2022 року вбачається, що останній просив ГУ ПФУ у Львівській області припинити йому виплату пенсії, оскільки він не проходив повторний огляд.

З копій листів ГУПФУ у Львівській області № 1300-5217-8/46889 від 03.06.2022, № 1300-5217-8/76922 від 30.05.2023, № 1300-5217-8/75690 від 24.08.2022, № 1300-5217-8/122662 від 26.12.2022, адресованих ОСОБА_1 вбачається, що позивач просив відповідача прибути у відділ обслуговування громадян № 14 для вирішення питання виплати пенсії без виписки з акту огляду МСЕК на час дії карантину.

З долученого Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області протоколу перерахунку за період з 1 грудня 2021 року по 31 липня 2022 року вбачається, що ОСОБА_1 переплачено пенсію в сумі 13631 грн.

Постановляючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову, суд керувався вимогами ст.ст. 1212, 1215 Цивільного кодексу України.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Зобов`язання з безпідставного набуття (придбання) майна виникають за наявності трьох умов: 1) має місце набуття або збереження майна; 2) вказане набуття або збереження майна здійснено за рахунок іншої особи; 3) має місце відсутність правової підстави для набуття або збереження майна за рахунок іншої особи (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст.11 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)» розділ XV «Прикінцеві положення» Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнено новим пунктом 14-6, яким передбачено, що у випадку пропуску в період здійснення заходів щодо запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVІD-19), передбачених карантином, встановленим Кабінетом Міністрів України, строку повторного огляду медико-соціальної експертизи особою з інвалідністю виплата пенсії по інвалідності не зупиняється до закінчення терміну дії зазначених заходів з подальшим проведенням перерахунку розміру виплаченої пенсії на підставі заяви та результатів переогляду особи з інвалідністю.

Згідно зі ст.34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

У ст.35 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначені строки виплати пенсії по інвалідності в разі зміни групи інвалідності або відновлення працездатності, зокрема, у разі визнання особи, яка пройшла повторний огляд здоровою, пенсія виплачується до кінця місяця, по який встановлено інвалідність. Органи медико-соціальної експертизи зобов`язані повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду у порядку, встановленому законодавством, про результати повторного огляду осіб, яким призначена пенсія по інвалідності, та про нез`явлення цих осіб на зазначений огляд (ч. 3 ст. 35 Закону).

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Статтею 102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

В силу ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові стягуються лише у випадку зловживання з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями тощо).

Відповідно до п. 3 Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру та списання сум переплат пенсій, що є безнадійними до стягнення, затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України від 21.03.2003 № 6-4 суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду України чи в судовому порядку відповідно до статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів.

Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі №6-91цс14 та від 22 січня 2014 року у справі №6-151цс13.

Крім того, у § 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року, заява № 29979/04, зазначено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Установивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст. 50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року в справі № 530/95/17 (провадження № 61-14755св18).

Матеріали справи не містять жодних доказів наявності рахункової помилки (висновку ревізії, акти перевірок чи службового розслідування тощо) по інформації яких можна було б відстежити шлях та причини виникнення помилки при нарахуванні пенсії та з`ясувати, що дана помилка є безпосередньо рахунковою помилкою, чи така переплата здійснена в наслідок недобросовісності з боку відповідача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи те, що судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 383; 384; 389-391 ЦПК України- суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України у Львівській області залишити без задоволення.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 27 жовтня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 08 березня 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р.Мікуш

Судді: Т.І.Приколота

Р.В.Савуляк