Справа №2-26/11
Провадження №4-с/707/6/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року м. Черкаси

Черкаський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Костроміної Л.В.,

представника заявника Осадчого О.В.,

представника відділу ДВС Кривохижі Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторії Горох, за участю стягувача Акціонерго Товариства комерційний банк «Приватбанк», -

ВСТАНОВИВ:

1.Позиції учасників справи, процесуальні дії

1.1. Адвокат Осадчий Олег Васильович в інтересах заявника ОСОБА_1 звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області зі скаргою на бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторії Горох, за участю стягувача Акціонерго Товариства комерційний банк «Приватбанк», посилаючись на наступне.

В провадженні Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебували виконавчі провадження № 52510692 та № 2578930, які в подальшому були передані до Центрального відділу державної виконавчої служби міста Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).Постановою від 25.02.2020 об`єднано виконавчі провадження № 52510692 та №52578930 у зведене виконавче провадження № 61388145. В рамках вказаних виконавчих проваджень було винесено: постанову арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016; постанову про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2016; постанову про арешт коштів боржника від 25.02.2020; постанову про арешт коштів боржника від 21.12.2020.

Постановами про повернення виконавчого документа стягувану від 22.12.2020 виконавчі листи № 2-26/11та №711/7872/15 повернуто стягувачу - ПАТ «ПриватБанк». Заявник ОСОБА_1 повністю розрахувалася з ПАТ «ПриватБанк», та їй відповідно було видано довідку від 28.12.2023, згідно якої остання не має заборгованості перед AT КБ «ПриватБанк», у зв`язку з чим постанови, винесені державним виконавцем в рамках виконавчих проваджень № 52510692 та № 52578930, підлягають скасуванню, оскільки безпідставно продовжують обмежувати права ОСОБА_1 . 18.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до другого ВДВС у м. Черкаси з заявою про скасування: постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04.10.2016; постанови про стягнення з боржника виконавчого збору від 29.09.2016; постанови про арешт коштів боржника від 25.02.2020; постанови про арешт коштів боржника від 21.12.2020, однак начальник другого ВДВС у м. Черкаси у своєму листі від 30.01.2024 відмовив у задоволенні заяви від 18.01.2024, посилаючись на те, що боржником не було сплачено виконавчий збір та витрати на проведення виконавчих дій. Оскільки накладення арештів на майно та рахунки позбавляє можливості заявницю отримувати заробітну плату та вільно розпоряджатися своїм майном, яке належить їй на праві власності, вона вимушена звернутись до суду із вказаною скаргою.

У зв`язку із викладеним, заявниця просить про наступне:

- визнати протиправною бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторії Горох, що полягає у не задоволенні заяви від 18.01.2024 про скасування постанови про арешт коштів боржника від 25.02.2020 (ВП №52510692), постанови про арешт коштів боржника від 21.12.2020 (ВП №52510692);

- зобов`язати начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати постанови, винесені державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 52510692, а саме: постанову про арешт коштів боржника від 25.02.2020 (ВП №52510692) та постанову про арешт коштів боржника від 21.12.2020 (ВП № 52510692).

1.2. Ухвалою суду від 13.03.2024, яка відображена у протоколі судового засідання, було відмовлено у прийнятті до розгляду заяви представника заявника про зміну предмету оскарження, оскільки представник заявника подав таку заяву з порушенням строку, визначеного в ч. 3 ст. 49 ЦПК України.

1.3. В судовому засіданні представник заявника підтримав заявлені у скарзі вимоги.

Представник Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судовому засіданні підтримав позицію, яка викладена у листі ДВС.

В судове засідання представник стягувача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

2.Обставини справи, зміст спірних правовідносин

2.1. 04.10.2016 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси ГТУЮ у Черкаській області ВП № 52578930 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 711/7872/15-ц від 09.09.2016, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, в якому вказано про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» боргу в сумі 1602832,49 грн.

04.10.2016 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси ГТУЮ у Черкаській області у виконавчому провадженні №52578930 накладено арешт на майно боржника в межах суми звернення стягнення 1602832,49 грн.

13.01.2020 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси ГТУЮ у Черкаській області у ВП № 52578930 передано виконавче провадження № 52578930 до Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ).

22.12.2020 державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у ВП № 52578930 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

2.2. 22.09.2016 постановою державного виконавця Черкаського районного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області ВП № 52510692 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-26/11 від 29.03.2011, виданого Черкаським районним судом Черкаської області, в якому вказано про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 137719,02 грн. та судових витрат в сумі 1627,19 грн., а всього: 139346,21 грн.

29.09.2016 державним виконавцем ВДВС Черкаського районного управління юстиції у ВП № 52510692 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору в сумі 13934,63 грн.

27.02.2017 постановою державного виконавця Черкаського районного ВДВС ГТУЮ у Черкаській області у ВП №52510692 передано виконавче провадження № 52510692 до Центрального ВДВС у місті Черкаси ГТУЮ у Черкаській області.

13.01.2020 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у ВП № 52510692 передано виконавче провадження № 52510692 до Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м.Київ).

2.3. 25.02.2020 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у ВП № 52510692 об`єднано виконавчі провадження № 52510692, 52578930 у зведене виконавче провадження № 61388145.

25.02.2020 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у ВП № 52510692 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): 1. AT "Кредит Агриколь Банк", 01004, м. Київ пул. Пушкіна,42/4; 2. ПАТ Ощадбанк", АДРЕСА_1 ; 3. ПАТ "ПроКреднт Банк", 03115, м. Київ, пр. Перемоги, 107-А; 4. ПАТ"УкрСиббанк", 04070, м. Київ. вул. Андріївська, 2/12; 5. ПАТ АКЦІОНЕРНИЙ БАНК "УКРГАЗБАНК", 01004, М.КИЇВ.ВУЛ., ЧЕРВОІНОАРМІЙСЬКА,(Велика Василькіська)39; 6. ПАТ "ІдсяБанк", 79008, м. Львів, вул. Валова,11; 7. ПАТ "Перший Український Міжнародний Банк", 04070, м. Київ, вул. Андріївська,4; 8. ПАТ КБ "Приватбанк", 49094, м, Дніпро, вул. Набережна Перемоги,50; 9. ПАТ «ВТБ БАНК», 01004, м. Київ, вул. Шевченка/вул. Пушкінська, 8/26; 10. ПАТ «Промінвестбанк»,01001, м. Київ-1, пров. Шевченка,12; 11. ПАТ «Сберрбанк», 01601, м. Київ, вул. Володимирівська, 46; 12. ПАТ «Кредобанк»04053 м. Київ, вул. Січових Стрільців, 52-а, оф.147; 13. ПАТ «Укрсоцбанк» м.Київ вул. Ковпака, 29; 14. ПАТ «ОТП Банк», м. Київ, вул. Жилинська, 43; 15. АТ «Райффайзен Банк Аваль» 01011, м. Київ, вул. Ліскова,9 ; 16. Пат «Альфа-Банк» м. Київ, вул. Десятника, 4/6; 17. ПАТ «Укрексімбанк» м. Київ, вул. Горького, 127; 18. АБ «Південний « одеська обл., м. Одеса, вул. Краснова, 6/1; 19. ПАТ «Банк Кредит Дніпро» м. Київ, вул. Мечникова, 3; 20. АТ «БАНК ФОРВАРД» м. Київ, ВУЛИЦЯ САКСАГАНСЬКОГО, будинок 105 та всі інші відкриті рахунки, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 153488,13 грн.

24.06.2020 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у ВП № 52510692 звернено стягнення на майно боржника в межах суми боргу 153488,13 грн.

21.12.2020 постановою державного виконавця Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у ВП № 52510692 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 153488,13 грн.

22.12.2020 державним виконавцем Центрального ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) у ВП № 52510692 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 9 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

2.4. Відповідно до довідки АТ КБ «Приватбанк» № IMRU2DNE52AMOS10 від 28.12.2023, станом на 28.12.2023 ОСОБА_1 не має заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк».

18.01.2024 адвокат Осадчий О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Другого відділу ДВС у місті Черкаси з заявою про скасування постанов про стягнення виконавчого збору від 29.09.2016, про арешт коштів боржника від 25.02.2020 та від 21.12.2020, про арешт майна боржника від 04.10.2016.

З листа начальника відділу ДВС № 1771/26.21-43/21615 від 07.02.2023 вбачається, що Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) повідомив представника ОСОБА_2 , що у виконавчих провадженнях № 52510692 та № 52578930 державним виконавцем 22.12.2020 на підставі п. 9 ч. 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанови про повернення виконавчих документів стягувачу. Борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження погашено не було, у зв`язку з чим у посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) відсутні підстави для скасування постанов, винесених в рамках виконавчих проваджень № 52510692 та № 52578930.

3.Релевантні джерела права

3.1. За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

3.2. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням засад, зокрема, верховенства права, справедливості, неупередженості та об`єктивності, співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

У статті 12 вищевказаного Закону встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з п. 6 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 3 вищевказаної статті у разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається.

Згідно з ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до абзацу 2 ч. 3 ст. 74 вищевказаного Закону начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з пунктом 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5 зі змінами та доповненнями) постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

3.3. В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15-ц (провадження № 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 127/1547/14-ц (провадження № 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі № 2-3600/09 (провадження № 61-12406св21) викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

У постанові Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 2/0301/806/11 вказано, що у матеріалах справи відсутні дані, що з метою стягнення виконавчого збору державний виконавець виносив постанову, відкривав виконавче провадження і задля виконання цього виконавчого документа накладав арешт на майно боржника. В підсумку Верховний Суд визнав невиправданим втручанням у право на мирне володіння майно факт наявності нескасованого арешту протягом тривалого часу за відсутності будь-яких відомостей стосовно рішення про стягнення виконавчого збору.

4.Оцінка фактичних обставин справи та аргументів сторін

4.1. Виходячи з вищенаведених обставин та норм права суд зазначає, що на момент повернення стягувачу виконавчих листів у виконавчих провадженнях № 52510692 та № 52578930 у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника, оскільки повернення виконавчого листа з підстав, передбачених статтею 37 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє стягувача права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

У цій частині дії виконавців були правильними.

Однак суд враховує, що спір у даній справі, виник не у зв`язку з оскарженням бездіяльності у виді не зняття арешту державними виконавцями, які здійснювали виконавчі дії у виконавчих провадженнях № 52510692 та № 52578930 на стадії їх завершення під час повернення виконавчих документів стягувачу, а у зв`язку з тим, що на заяву ОСОБА_1 від 18 січня 2024 року про скасування постанов виконавців щодо арешту коштів та майна боржника начальник відділу виконавчої служби відмовилася скасувати вказані постанови.

4.2. Суд враховує, що після повернення стягувачу виконавчих документів про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості, боржниця повідомила виконавчу службу про повне виконання зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором та просила зняти арешти із належного їй майна. В матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені відомості, які б спростували доводи заявниці про відсутність заборгованості за виконавчими провадженнями, що перебували на виконанні.

Законом України «Про виконавче провадження» не врегульовано правовідносини щодо припинення заходів примусового виконання виконавчого документа у зв`язку з його добровільним виконанням після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

Отже, добровільне погашення боржницею боргу за погодженням з кредитором, відсутність майнових претензій з боку стягувача, наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржниці, відсутність будь-яких відомостей стосовно примусового виконання рішення про стягнення виконавчого збору та, відповідно, відсутність необхідності подальшого застосування такого арешту, є невиправданим втручанням у право на мирне володіння майном боржниці.

4.3. Разом з тим, суд зазначає, що вибір способу захисту своїх прав у цивільному судочинстві належить заявнику (ініціатору цивільного провадження). Суд не має права виходити за межі заявлених вимог, в тому числі під час розгляду скарги на дії посадової особи державної виконавчої служби.

В даному випадку представник заявниці у зверненні до відділу виконавчої служби просив скасувати постанови державного виконавця про арешт коштів боржника. Однак, як встановлено судом вище, на момент повернення стягувачу виконавчих листів у виконавчих провадженнях № 52510692 та № 52578930 у державного виконавця були відсутні передбачені Законом підстави для зняття арешту з майна боржника.

Крім того, зі змісту абзацу 2 ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» видно, що начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право скасувати постанову лише у разі, якщо вона суперечить вимогам закону. Проте, оскаржувані постанови були винесені законно та їх зміст не суперечить вимогам закону.

Тобто, відсутні підстави для визнання протиправними дій начальника відділу ДВС в аспекті відмови у скасуванні оскаржуваних постанов державного виконавця.

На думку суду, боржник або її представник мали право звернутися до державного виконавця або начальника відділу ДВС з заявою про вчинення виконавчих дій, а саме про зняття арешту з коштів боржника. Такий позасудовий спосіб захисту прав боржника був би належним та ефективним, а в разі відмови у вчиненні цих дій боржник чи її представник не були б позбавлені права звернутися до суду зі скаргою на дії посадових осіб ДВС.

Так само і щодо судового способу захисту прав боржника, який обрав її представник у суду відсутні підстави для зобов`язання начальника відділу ДВС скасувати оскаржувані постанови, оскільки зміст цих постанов відповідає вимогам закону та обставинам виконавчого провадження. Вимог про зняття (скасування) арешту з коштів боржника в порядку ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», пункту 16 Інструкції з організації примусового виконання рішень до суду заявлено не було, а також не було надано доказів того, що такі вимоги заявлялися в позасудовому порядку і у їх задоволенні органом ДВС було відомовлено.

4.4. Підводячи підсумок суд зазначає, що слід відмовити у задоволенні цієї скарги, оскільки представником боржника обрано неналежний спосіб захисту прав боржника.

5.Розподіл судових витрат

5.1. Судових витрат, які пов`язані з розглядом цієї скарги та підлягають розподілу, судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 258, 260, 261, 353-354, 450-452 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторії Горох.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею.

Суддя Д. Б. Баронін