Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/52/24

Провадження №2/377/109/24

28 лютого 2024 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Пскової А.І., за відсутності сторін, розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Славутичі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

18 січня 2024 року через систему «Електронний суд» від ОСОБА_1 до суду надійшла позовна заява, в якій вона, посилаючись на статті 110,112,113 СК України, просила розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 27 липня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 83.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27 липня 2022 року сторони зареєстрували шлюб у Славутицькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №83. До укладення шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син ОСОБА_3 . Підставою для розірвання шлюбу є те, що з вини відповідача між сторонами постійно виникають сварки. Будь-які спроби примиритися не дали результатів. З кінця вересня 2023 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Позивач та відповідач живуть самостійним життям, спільне господарство не ведуть, спільний бюджет в них відсутній. Шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. На час подання позову спірні питання про поділ майна відсутні. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з позивачем.

Ухвалою судді від 02 лютого 2024 року, після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 28 лютого 2024 року.

Позивач ОСОБА_1 у призначене судове засідання не прибула, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Подала до суду клопотання, в якому просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 27 липня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 27 липня 2022 року зареєстрували шлюб у Славутицькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що 27 липня 2022 року складено відповідний актовий запис за №83. Після державної реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку - ОСОБА_5 , дружині - ОСОБА_5 (а.с. 13).

Сторони мають спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якого є відповідач, матір`ю - позивач, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 07 грудня 2021 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), копія якого долучена до матеріалів справи (а.с. 14).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади № 2024/000478325 від 16 січня 2024 року ОСОБА_1 , позивач у справі, з 07 лютого 2019 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.15).

Згідно з інформацією Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області №15-08/113 від 23 січня 2024 року, за даними реєстру Славутицької територіальної громади ОСОБА_2 , відповідач у справі, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 31 травня 1988 року по теперішній час ( а.с.18).

Як убачається зі змісту позовної заяви, підставою для розірвання шлюбу є те, що з вересня 2023 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені через різні погляди на життя і сімейні стосунки. Позивач та відповідач живуть самостійним життям, спільне господарство не ведуть, спільний бюджет в них відсутній. Шлюб між ними існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України, частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Зі статті 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) вбачається, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання.

Згідно з частиною другою статті 18, статтею 51, частиною третьою статті 56, частиною першою статті 110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя.

Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що за час сімейного життя у сторін склалася обстановка, що виключає можливість спільного проживання. Примирення між подружжям та збереження сім`ї неможливе.

За таких обставин суд дійшов висновку, що сім`я розпалася остаточно, а шлюб існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача.

Ураховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених частиною другою статті 110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб.

Як вбачається з позовної заяви, дитина після розірвання шлюбу залишається проживати разом з позивачем. Спірні питання про поділ майна відсутні.

Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач ОСОБА_1 після розірвання шлюбу просила відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 »

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити судові витрати між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).

За подання до суду фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 3 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3 028 грн.

Отже, за подання фізичною особою позову про розірвання шлюбу сплаті підлягає судовий збір в сумі 1 211,20 грн (3 028 грн х 0,4).

Як убачається з частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, позивачу за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в електронній формі, з урахуванням положень підпункту 3 пункту 1 частини другої статті 4, частини третьої статті 4 Закону України «Про судовий збір», необхідно було сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн (1 211,20 грн х0,8).

Відповідно до квитанції №2Z31-34QT-YK5E від 17 січня 2024 року позивач сплатила судовий збір у сумі 1 211,20 грн. Вказана сума судового збору зарахована до спеціального фонду державного бюджету України (а. с.1,2).

Такими чином, позивач сплатила судовий збір (1 211,20 грн) у більшому розмірі, ніж встановлено законом (968,96 грн).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду, зокрема , у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми ( частина друга статті 7 Закону України «Про судовий збір».

За змістом частини першої статті 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору в сумі 484,48 грн, інша частина судового збору в сумі 484,48 грн підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Судовий збір в сумі 242,24 грн, який позивач внесла у більшому розмірі, ніж встановлено законом, за її клопотанням може бути повернутий ухвалою суду відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про судовий збір».

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 263-265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 27 липня 2022 року Славутицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №83.

Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище дружини ОСОБА_4 .

Головному Управлінню Державної казначейської служби України у Київській області повернути ОСОБА_1 судовий збір в сумі 484 гривні 48 копійок, сплачений при поданні позову згідно з квитанцією №2Z31-34QT-YK5E від 17 січня 2024 року, яка зберігається в матеріалах цивільної справи №377/52/24 (провадження №2/377/109/24).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в сумі 484 гривні 48 копійок.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 , що вона може звернутися до суду з клопотання про повернення переплаченої суми судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 .

Повне рішення суду складено 28 лютого 2024 року.

Суддя Н. С. Бабич