Березівський районний суд Одеської області
13.03.2024
Справа № 494/272/23
Провадження № 2-о/494/5/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Панчишина А.Ю.,

присяжних Коноваленка Д.В., Кравченко Л.М.

при секретарі судових засідань Твердун Т.В.,

заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Березівської міської ради Одеської області про визнання недієздатною ОСОБА_2 та призначення над нею опікуна,

ВСТАНОВИВ:

13.02.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до Березівського районного суду Одеської області із заявою щодо визнання ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 недієздатною. Заява обґрунтована тим, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_2 , яка є інвалідом з дитинства та має 2 групу інвалідності, у зв`язку з тим, що хворіє дитячим церебральним паралічем та хворіє шизоафективним розладом, афективно-маячним синдромом. Через захворювання з дитинства на ДЦП, сестра не може повною мірою сама себе обходити та потребує сторонньої допомоги.

Враховуючи наведене, просить визнати недієздатною ОСОБА_2 , встановити над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначити ОСОБА_1 її опікуном.

Ухвалою Березівського районного суду від 28.03.2023 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду на 21.06.2023 року.

Ухвалою суду від 21.06.2023 року призначено по справі судово-психіатричну експертизу ОСОБА_2 , у відповідності до положень п.5 ч.1ст.252 ЦПК України, провадження у справі зупинено до закінчення проведення експертизи.

12.02.2024 року до суду надійшов висновок судово-психіатричного експерта №662, проведений на підставі ухвали Березівського районного суду Одеської області від 21.06.2023 року.

Ухвалою від 28.02.2024 року відновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду на 13.03.2024 року, про що повідомлено сторін по справі.

В судове засідання заявник з`явився. Надав пояснення, з яких вбачається, що його сестра потребує постійного стороннього догляду. Регулярно повинна приймати ліки для внормування її психічного стану. Періодично проходить лікування в психіатричних закладах. Тому, просить задоволити подану заяву, визнати недієздатною ОСОБА_2 та призначити його опікуном останньої.

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Березівської міської ради Одеської області в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про судовий розгляд.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

У відповідності до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Встановленню судом факту відповідають цивільні правовідносини про визнання фізичної особи недієздатною, які регулюються нормами ЦК України та ЦПК України.

Стаття 3 Закону України "Про психіатричну допомогу" визначає презумпцію психічного здоров`я.

Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі N 6-384цс16 зроблено висновок, що "за положеннями частини першої статті 39ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , є рідним братом ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом НОМЕР_1 , що видане 24.04.1991 року Обертинською селищною радою Тлумацького району та свідоцтвом про народження НОМЕР_2 , що видане 15.03.1985 року народження Обертинською селищною радою Тлумацькоьго району Івано-Франківської області.

ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства та має 2 групу інвалідності у зв`язку з тим, що хворіє дитячим церебральним паралічем та хворіє на шизоафективним розладом, афективно-маячним синдромом, що підтверджується висновком лікарської консультативної комісії №28 від 17.01.2023 року та випискою із акту огляду МСЕК №1222 від 14.04.2009 року.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №662 Одеської філії судових експертиз державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» від 14.11.2023 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на хронічний стійкий психічний розлад (хворобу), недоумство не страждає, виявляє психічні розлади у вигляді «Органічно емоційно-лабільного (астенічного) розладу, стан компенсації» (що відповідає діагностичним критеріям рубрики «F06.6» за міжнародною класифікацією хвороб 10-го перегляду), які за глибиною та ступенем виразності когнітивних та емоційно-вольових, критичних порушень не настільки виражені, та не позбавляють і не обмежують її у здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Суд звертає увагу, що дієздатність - це категорія цивільного та цивільно-процесуального права. Набуття дієздатності, обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною встановлюються зазначеними галузями права та відбувається за рішенням суду. Обмеження дієздатності та визнання особи недієздатною обмежує здатність фізичної особи самостійно вступати в правовідносини, та після визнання такого факту особі призначається опікун чи піклувальник.

Таким чином, недієздатність - втрата здатності здійснювати особою цивільні права та обов`язки внаслідок тяжкого порушення психічного стану. Критерії недієздатності психічно хворих визначені в Цивільному кодексі України. Стан недієздатності характерний тільки для фізичних осіб та встановлюється в судовому порядку після обов`язкового проведення судово-психіатричної експертизи.

Визнання особи недієздатною - це не тільки визначення стану здоров`я, але й складне юридичне поняття, яке містить в собі два критерії: медичний та юридичний (психологічний).

Під медичним критерієм слід розуміти "хронічний, стійкий психічний розлад". Другий, юридичний (психологічний) критерій, вказує на нездатність особи усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Але чіткого категоричного розмежування юридичного (психологічного) та медичного критеріїв існувати не може.

Вказані критерії одночасно несуть як медичний, так і юридичний характер. Юридичний критерій недієздатності має, перш за все, психологічну природу. Він свідчить про тяжкість психічного захворювання, ступінь розладів у інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сферах психічної діяльності. Не кожний психічний розлад призводить до нездатності особи приймати участь у цивільних відносинах, а тільки такий його ступінь (глибина), який суттєво впливає на волю, пам`ять та інтелект хворого, що позбавляє особу можливості усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Таким чином, для визнання особи недієздатною встановити, у передбаченому порядку, тільки наявність психічного захворювання недостатньо. Суттєве значення має встановлення наслідків, які настали в результаті захворювання у вигляді глибини ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери. Таким чином, межа між дієздатністю та недієздатністю психічно хворого встановлюється відповідно до юридичного (психологічного) критерію - здатності особи усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, визначення якого віднесено до компетенції судово-психіатричних експертів.

Суттєве ураження інтелектуально-мнестичної та емоційно-вольової сфери психічної діяльності, яке проявляється у неможливості особи усвідомлювати значення своїх дії та (або) керувати ними, може потягнути за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання громадянина недієздатним.

Подані до суду медичні документи, матеріали проведеної судово-психіатричної експертизи не свідчать, що у ОСОБА_2 виникає неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною.

За встановлених обставин, враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що заява про визнання особи недієздатною задоволенню не підлягає.

Щодо вимог заявника про встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення опікуна, суд зазначає наступне.

Так, статтею 41 Цивільного кодексу України передбачено наслідки визнання фізичної особи недієздатною, одним з яких є, встановлення опіки над такою особою.

Окрім того, положеннями частини 1 статті 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Таким чином, заявлені вимоги про встановлення опіки над ОСОБА_2 та призначення опікуном останньої - заявника по справі ОСОБА_1 , є похідними від вимог про визнання особи недієздатною, а тому також не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 4, 10, 13, 19, 76-77, 81, 263-265, 293-294, 300 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Березівської міської ради Одеської області про визнання недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначення над нею опікуна - відмовити.

Витрати, пов`язані з проведенням експертизи в розмірі 4538, 52 грн. компенсувати за рахунок держави Державній установі «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (отримувач платежу ДУ «ІСП МОЗ України, , UA 1007077, банк отримувача: ДКСУ у Подільському районі м. Києва, призначення платежу: «Оплата за судово-психіатричну експертизу ОСОБА_2 , експерт Хаджинов О.В.».

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Панчишин А.Ю.

Присяжні Коноваленко Д.В.

Кравченко Л.М.