КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №369/4860/23 Головуючий у 1 інстанції: Дубас Т.В.

Провадження №22-ц/824/1002/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

14 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.,

при секретарі Дуб С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київського області від 01 червня 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

У травні 2023 року адвокат Попова С.В. - представник ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером 322482000:10:001:5387, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , (ІПН: НОМЕР_1 ) та заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у тому числі виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам юридичним особам публічного права, у трудових відносинах із якими перебувають державні реєстратори, всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», в тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав (окрім обтяжень) щодо земельної ділянки із кадастровим номером 322482000:10:001:5387, яка перебуває у власності ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ).

Заяву мотивує тим, що в проваджені Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться справа №369/4860/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення 433 100,00 грн.

Сума заявленого стягнення 433 100,00 грн. складається з суми, яка підлягає поверненню відповідачем позивачу (з у рахуванням вимог ст. 1212 ЦК України), а саме кошти, отримані відповідачем від позивача 07.12.2022 у сумі 345 000,00 та суми нанесеної позивачу матеріальної шкоди (з у рахуванням вимог ст. 1166 ЦК України):

- доставка генератора позивачу 5 000,00 грн (п`ять тисяч грн 00 коп);

- доставка (повернення) генератора від позивача до відповідача 5 000,00 грн;

- щоденна плата за користування орендованим генератором (з 20.12.2022 до 01.03.2023 (71 календарний день) 78 100,00 грн.

У позивача відсутня інформація про матеріальний стан ОСОБА_1 .

Відповідач працює звичайним будівельником на будмайданчику і є підстави вважати, що у разі задоволення позову відповідач не матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, через відсутність у відповідача грошей у необхідних для цього розмірах.

Натомість відповідач володіє майном, яке може бути реалізовано виконавчою службою з метою реалізації виконання судового рішення та отримання позивачем (стягувачем) коштів у сумі 433 100,00 грн.

27.03.2023 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру було скеровано адвокатський запит про те, якими земельними ділянками володіє (має речові права) громадянин ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

05.04.2023 Головним управлінням Держгеокадастру у м.Києві та Київській області листом №21-10-0.222-2888/2-23 надано відповідь про те, що ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) володіє земельними ділянками в межах м. Києва та Київської області із кадастровими номерами: 322482000:10:001:5387, 322482000:10:001:0015, 322482000:10:001:0019.

Нормативно грошова оцінка земельних ділянок складає:

Земельна ділянка із кадастровим номером 322482000:10:001:0019 - 175 462,63 грн (вартість зазначена у Витягу №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 31.05.2023).

Земельна ділянка із кадастровим номером 322482000:10:001:0015 - 536,01 грн (вартість зазначена у Витягу № НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 31.05.2023).

Земельна ділянка із кадастровим номером 322482000:10:001:5387 - 501 321,81 грн. (Витяг №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 31.05.2023 додається).

Враховуючи, що відповідач обізнаний про розгляд судової справи про стягнення з нього 433 100,00 грн та те, що на сьогодні його право розпоряджатися своїм майном не обмежене, а тому відповідач може в будь-який момент відчужити свою земельну ділянку із кадастровими номером 322482000:10:001:5387, у зв`язку з чим подальше виконання судового рішення про стягнення в примусовому порядку з відповідача коштів стане неможливим, задля забезпечення виконання судового рішення, вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладання арешту на майно відповідача буде гарантією того, що рішення суду про стягнення з відповідача коштів у сумі 433 100,00 грн (в разі задоволення позову) - буде реально виконано та позивач отримає задоволення своїх вимог.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київського області від 01 червня 2023 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером 322482000:10:001:5387, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , (ІПН: НОМЕР_1 ) та заборонено всім суб`єктам державної реєстрації прав у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у тому числі виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам юридичним особам публічного права, у трудових відносинах із якими перебувають державні реєстратори, всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», в тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав (окрім обтяжень) щодо земельної ділянки із кадастровим номером 322482000:10:001:5387, яка перебуває у власності ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ).

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, 02 серпня 2023 року адвокат Вигулярний І.В. - представник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київського області від 01 червня 2023 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції накладено арешт на майно, а не на грошові кошти, які є предметом стягнення.

Предметом позовних вимог є стягнення коштів, проте позивачем обрано спосіб вжиття заходів шляхом накладення арешту на майно, в той час як норми профільного Закону України «Про виконавче провадження», який є спеціальним законом у сфері правовідносин, що стосуються примусового виконання рішення суду визначають порядок обрання майна для стягнення, який полягає у тому, що спочатку проводиться звернення стягнення на грошові, потім рухоме майно, а вже при їх відсутності або недостатності на нерухоме майно.

Вказує, що суд першої інстанції не з`ясував реальної вартості нерухомого майна, про арешт якого просив позивач, який надав неналежні докази на підтвердження вартості об`єктів, так як ринкова вартість майна значно вища за нормативно-грошову оцінку, а відтак фактично відбулось непропорційне втручання у право мирного володіння майном, що є суттєвим порушенням прав відповідача.

Крім того, позивачем не доведено, а судом першої інстанції не взято до уваги доводів, які б підтверджували існування ухилення відповідача від майбутнього можливого виконання рішення, так як земельні ділянки вже тривалий час перебувають у власності відповідача, навіть в період коли відповідач дізнався про існування даної справи, не чинив жодних дій спрямованих на їх відчуження, відтак суд не обґрунтував необхідності вжиття таких заходів, формально пославшись на норми процесуального законодавства та доводи заявника.

Відзиву подано не було.

У судовому засіданні адвокат Бордунова Н.О. - представник ОСОБА_1 підтримала вимоги апеляційної скарги, просила її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Адвокат Попова С.В. - представник ОСОБА_2 заперечувала проти апеляційної скарги, просила залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд прийшов до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що з матеріалів заяви вбачається, що предметом спору між сторонами є стягнення грошових коштів у сумі 433 100 грн.

Згідно з листом Головного управління Держгеокадастру у м.Києві та Київській області №21-10-0.222-2888/2-23 ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) володіє земельними ділянками в межах м. Києва та Київської області із кадастровими номерами: 322482000:10:001:5387, 322482000:10:001:0015, 322482000:10:001:0019.

Нормативно грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером 322482000:10:001:5387 складає 501 321,81 грн, що підтверджується витягом №НВ-023 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 31.05.2023.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що з урахуванням співмірності заходів забезпечення позову з позовними вимогами, що заявлені та змісту викладених в заяві обставин, слід вжити заходи забезпечення позову, а саме: вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером 322482000:10:001:5387, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , (ІПН: НОМЕР_1 ) та заборонити всім суб`єктам державної реєстрації прав у розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», у тому числі виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, акредитованим суб`єктам юридичним особам публічного права, у трудових відносинах із якими перебувають державні реєстратори, всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», в тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, проводити дії щодо державної реєстрації (перереєстрації) прав власності, інших речових прав (окрім обтяжень) щодо земельної ділянки із кадастровим номером 322482000:10:001:5387, яка перебуває у власності ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ), оскільки не застосування якого може призвести до утруднення виконання можливого рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Згідно з п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У відповідності до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами .

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Згідно з п.п.1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.6 зазначеної постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов`язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічні висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18.

Як вбачається з матеріалів справи, у квітні 2023 року адвокат Попова С.В. - представник ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 433 100,00 грн.

Позивач, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, вказував на те, що забезпечення позову дозволить уникнути відчуження земельної ділянки третім особам і в разі задоволення позову дозволить безперешкодно повернути кошти.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

З огляду на те, що між сторонами виник спір щодо стягнення коштів на користь ОСОБА_2 , а відтак суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на зазначену земельну ділянку.

Враховуючи зміст позовних вимог та предмет спору, колегія суддів приходить до висновку, що захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на земельну ділянку із кадастровим номером 322482000:10:001:5387, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , (ІПН: НОМЕР_1 ) є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам ст.150 ЦПК України.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Європейський суд з прав людини у рішення від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ОСОБА_1 , оскільки арештоване майно фактично зберігається у володінні та користуванні власника, а обмежується лише можливість розпорядитися ним.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 та у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №643/15394/19.

А відтак, доводи апеляційної скарги про те, що накладення арешту на земельну ділянку призведе до обмеження права ОСОБА_1 , як добросовісного набувача та власника майна, колегія суддів відхиляє, оскільки цивільний процесуальний закон, а саме ст.ст.151-152 ЦПК України передбачає можливість обмеження особи у здійсненні права власності при вжитті заходів забезпечення цивільного позову, зокрема шляхом накладення арешту на майно, отже ухвала суду відповідає приписам Конституції України і діючому законодавству.

Право на мирне володіння майном, яке передбачене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод дозволяє втручатися у здійснення особою права власності і обмежувати його згідно закону, в тому числі для захисту прав і свобод інших осіб, якщо таке втручання було пропорційним.

В даному випадку втручання у право власності ОСОБА_1 у вигляді обмеження на відчуження земельної ділянки здійснене згідно із законом і є пропорційним переслідуваній меті, оскільки здійснене для захисту прав і свобод інших осіб, зокрема позивача.

Слід зазначити, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про необхідність забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку ОСОБА_1 є законним та обґрунтованим.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 01 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту виготовлення повної постанови.

Повний текст виготовлено 14 березня 2024 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Л.П. Сушко

В.І. Олійник