28.02.2024 Єдиний унікальний номер 205/9187/23
Провадження 2о/205/37/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючої судді - Курбанової Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Галушки А.А.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

представника заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Дніпрі в окремому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю,

заінтересована особа: Територіальна громада в особі Дніпровської міської ради,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

В обґрунтування вимог заявниця зазначила, що вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Дніпропетровську в шлюбі, укладеному між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Шлюб між її батьками було розірвано 11.03.1977 p., після розлучення мати обрала своє дівоче прізвище « ОСОБА_6 ». Її мати ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Бехтіївка Корочанського району Курської (з 1954 р. - Бєлгородської) області РСФСР, а з 1941 р. до 1954 р. вона проживала у с.Клиновець Корочанського району Курської області РСФСР. Обставини, пов`язані з її народженням та перебуванням на території РСФСР (з 1991 р. - рф) встановлювались шляхом опитування свідків через відсутність архівних матеріалів. З 1954 р. ОСОБА_7 постійно проживала у м.Дніпропетровську, де вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 71 рік. Близькі родинні зв`язки мати підтримувала з сім`єю свого молодшого брата ОСОБА_8 , а до його сина ОСОБА_9 завжди ставилась, як до свого рідного сина. Після розірвання шлюбу батько ОСОБА_4 її долею не цікавився, її виховувала її мати ОСОБА_7 . Отримавши середню освіту, вона продовжила навчання в Дніпропетровському базовому медичному училищі №1 за спеціальністю «сестринська справа». Маючи кваліфікацію "медична сестра", вона до квітня 2022 р. працювала за фахом у стаціонарних лікувальних закладах м.Дніпра. Укладений 09.06.1990 р. між нею та ОСОБА_10 шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу вона залишила прізвище ОСОБА_11 та стала проживати разом з сином у матері ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 її єдиний син ОСОБА_12 , народжений у шлюбі з ОСОБА_10 , помер у віці 23 роки у м.Дніпропетровську. Внаслідок викладених обставин з 2014 р. її родиною стала сім`я її двоюрідного брата ОСОБА_13 . ОСОБА_13 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 у шлюбі, укладеному 27.08.1969 року між рідним братом її матері ОСОБА_7 та ОСОБА_14 . З юності у ОСОБА_13 було виявлено вроджене захворювання судин головного мозку, розвиток якого з часом призвів до інвалідності через втрату координації рухів. Таким чином, після розірвання шлюбу між батьками ОСОБА_9 основний тягар догляду за сином взяла на себе його мати ОСОБА_15 . Приблизно з січня 2017 р. стан здоров`я ОСОБА_9 різко погіршився, він остаточно втратив здатність пересуватись самостійно та потребував постійної медичної допомоги за її фахом (ін 'єкції, крапельниці тощо), яку мати самостійно надати сину не могла. Тому на прохання ОСОБА_15 та ОСОБА_13 в січні 2017 р. вона переїхала на постійне проживання до належної їм квартири АДРЕСА_1 , де в якості члена сім`ї проживала разом з ними до їхньої смерті у грудні 2022 р., надаючи ОСОБА_9 медичну допомогу за фахом та приймаючи участь у спільних витратах родини. Також факт її спільного проживання в якості члена сім`ї разом з ОСОБА_15 та ОСОБА_13 протягом січня 2017 - грудня 2022 років за адресою: АДРЕСА_2 можуть підтвердити свідки. 12.12.2022 р., не склавши заповіту, ОСОБА_13 помер за адресою реєстрації місця постійного проживання. На момент відкриття спадщини після померлого ОСОБА_13 його спадкоємцями першого ступеня спадкування за законом були батьки - ОСОБА_7 , місце проживання на момент відкриття спадщини їй невідомо; ОСОБА_15 , яка на момент відкриття спадщини постійно проживала разом зі спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_2 . 25.12.2022 р. за адресою місця постійного проживання: АДРЕСА_2 , не склавши заповіту, померла ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На момент відкриття спадщини після померлої ОСОБА_15 до кола відомих їй спадкоємців за законом входили: спадкоємці другої черги спадкування за правом представлення - племінники спадкодавиці, громадяни рф, які на момент відкриття спадщини постійно проживали у с.Бехтіївка, Корочанського району Білгородської області рф; вона, ОСОБА_1 , як спадкоємиця четвертої черги спадкування, що на момент відкриття спадщини не менше п`яти років постійно проживала разом зі спадкодавицею як член її сім`ї. Спадщина після померлих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 складається з належної спадкодавцям на праві спільної сумісної власності однокімнатної квартири АДРЕСА_3 . Спір щодо спадщини після померлих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 між нею та іншими спадкоємцями за законом відсутній, оскільки пріоритетність права на спадкування законом спадкоємців попередніх черг спадкування вона не заперечує. 04.01.2023 р. вона подала приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Ужві Т.М. заяви про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_13 , в якості двоюрідної сестри спадкодавця та після померлої ОСОБА_15 , в якості особи, що проживала протягом п`яти років як член сім`ї разом зі спадкодавицею на момент її смерті. Приватним нотаріусом їй було рекомендовано звернутися до місцевого загального суду з заявою про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцями ОСОБА_15 та ОСОБА_13 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю з січня 2017 року по ІНФОРМАЦІЯ_7 за адресою: АДРЕСА_2 громадянки України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , та громадян України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_10 та з січня 2017 року по 25.12.2022 р. ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_11 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.09.2023 р. прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 , в судовому засіданні надали пояснення, аналогічні викладеним у заяві, просили вирішити даний спір на розсуд суду. Крім того зазначили, що на тимчасово окупованій території України перебувають племінники - спадкоємці померлих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 .

Представник заінтересованої особи Дніпровської міської ради Чудновський А.О. в судовому засіданні просив залишити заяву ОСОБА_1 без розгляду, посилаючись на те, що у померлих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 наявні спадкоємці, а саме племінники, які не звертались з заявами про прийняття спадщини, а заявник - ОСОБА_1 не має підтвердження родинних відносин, які б надавали змогу набути спадкових прав, що й стало підставою для звернення до суду. Враховуючи викладені обставини, а також той факт, що приватним нотаріусом Ужвою Т.М. було повідомлено заявника про неможливість вчинення нотаріальних дій стосовно прийняття спадщини відповідно до поданих заяв, міська рада має право на звернення з відповідно заявою до суду щодо визнання спадщини відумерлою. Вказане надає можливості дійти до думки про наявність спору про право. Із поданої ОСОБА_1 заяви вбачається, що встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю з померлими ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , необхідне заявнику для оформлення спадщини у встановленому законом порядку, проте Дніпровська міська рада, як зацікавлена особа, заперечує проти такого встановлення у зв`язку з правом органу місцевого самоврядування подати заяву після спливу одного року з моменту смерті про визнання спадщини відумерлою. Таким чином, встановлення зазначеного факту впливатиме також на права й обов`язки інших осіб, що мають сподівання на отримання спадщини після померлої, зокрема - Дніпровської міської ради, а отже такий спір має вирішуватися лише в порядку позовного провадження. Просить заяву ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту спільного проживання однією сім`єю, що слухається в окремому проваджені, залишити без розгляду згідно з ч.4 ст.315 ЦПК України.

Вислухавши сторони по справі, дослідивши докази у справі, суд дійшов до наступного висновку.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження.

Згідно з ч. 7 ст. 19 ЦПК України окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За частинами 2, 4 статті 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (ч. 4 ст. 315 ЦПК України).

Як вбачається із змісту заяви та доданих до неї документів, заявниця зазначає, що встановлення факту проживання однією сім`ю з померлими ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , необхідне заявнику для оформлення спадщини у встановленому законом порядку.

В той же час, як встановлено у судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, у померлих ОСОБА_13 та ОСОБА_15 наявні спадкоємці, а саме племінники, які не звертались з заявами про прийняття спадщини, а заявник - ОСОБА_1 не має підтвердження родинних відносин, які б надавали змогу набути спадкових прав, що й стало підставою для звернення до суду.

Згідно листа приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Ужві Т.М. від 12.02.2023 р. №72/02-14, на ім`я ОСОБА_1 , роз`яснено, що останньою не надано документів на підтвердження її родинних зв`язків з померлим ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_13 . Рекомендовано подати до місцевого загального суду заяву про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцями ОСОБА_15 та ОСОБА_13 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

В пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 викладено висновок про те, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Таким чином, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, під час розгляду справ у порядку окремого провадження виключається існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Згідно з пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися до суду із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Таким чином, факт, про встановлення якого просить ОСОБА_1 за наявності наданих нею письмових доказів, не підлягає встановленню в порядку окремого провадження, оскільки є спір про право, який підлягає розгляду виключно у порядку позовного провадження.

Керуючись ст.ст. 260, 294, 315, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю - залишити без розгляду.

Заявник, заінтересовані особи по даній справі мають право подати позов на загальних підставах.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії ухвали.

Суддя Курбанова Н. М.

.