Харківський районний суд Харківської області
11 березня 2024 року
Справа № 635/2205/23
Провадження № 2 /635/1313/2024
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Карасави І.О.,
секретаря судового засідання Подушко А.С.,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позивач ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулась до Харківського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2 (далі-відповідач ) про поділ спільного майна подружжя.
Відповідач ОСОБА_3 не скористався своїм правом на подання до суду відзиву на позов та його не надав. До канцелярії суду засобами поштового зв`язку відповідачем надана заява про визнання позовних вимог у повному обсязі та розгляд справи за його відсутності.
Рух справи
12 квітня 2023 року через систему «Електронний суд» до Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до судового розгляду, відповідачу наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 06 грудня 2023 року визнано заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід головуючого судді необґрунтованим. Передано заяву про відвід головуючого у справі для її вирішення у порядку, встановленому частиною 1 статті 33 ЦПК України.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 08 грудня 2023 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Харківського районного суду Харківської області Карасави І.О. по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було відмовлено.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 20 грудня 2023 року було долучено до матеріалів справи надану позивачем Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 07.09.2023. Підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя було закрито. Призначено справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Визнано обов`язковою явку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 у судове засідання. Зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати в судове засідання для огляду оригінали письмових доказів, копії яких долучені до позовної заяви.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2024 року відмовлено у прийнятті визнання відповідачем ОСОБА_2 позову про поділ спільного майна подружжя та продовжено судовий розгляд. Роз`яснено, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Позивач у судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи своєчасно та належним чином, надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причину неявки суду не повідомив, до канцелярії суду засобами поштового зв`язку надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились усі учасники справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст спірних правовідносин
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд дійшов до наступного.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
З копії свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.22), судом встановлено, що «гражданин ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 и гражданка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 04 августа 1979 года заключили брак о чем в кгиге регистрации актов о заключении брака 04 августа 1979 года произведена запись №8, после заключения брака присвоены фамилии мужу ОСОБА_5 , жене ОСОБА_5 ».
Суд зазначає, що позивачкою на підтвердження факту реєстрації шлюбу надано до суду копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , яке викладене російською мовою.
Крім того, з наданої до суду копії свідоцтва про шлюб встановлено, що ім`я відповідача по справі зазначено як ОСОБА_2 , натомість відповідачем по справі є інша особа ОСОБА_2 .
Відповідно до абзацу першого частини першої статті 12 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» робочою мовою діяльності органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій державної і комунальної форм власності, у тому числі мовою засідань, заходів, зустрічей та мовою робочого спілкування, є державна мова.
В частині першій статті 13 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» закріплено, що мовою нормативно-правових актів і актів індивідуальної дії, діловодства і документообігу органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування є державна мова.
Згідно з частини 1 статті 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.
До письмових доказів, викладених іноземною мовою, повинні додаватися переклади українською мовою, засвідчені належним чином. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально засвідченою в порядку статті 79 Закону України «Про нотаріат». Пунктом 2.1. глави 8 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22.02.2012, визначено, якщо нотаріус не знає відповідних мов (однієї з них), переклад документа може бути зроблено перекладачем, справжність підпису якого засвідчує нотаріус за правилами, передбаченими цим Порядком.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 20 червня 2019 у справі № 910/4473/17.
Крім того, 20.12.2023 Харківським районним судом Харківської області була винесена ухвала, відповідно до якої визнано обов`язкову явку позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 у судове засідання. Зобов`язано позивача ОСОБА_1 надати в судове засідання для огляду оригінали письмових доказів, копії яких долучені до позовної заяви.
Натомість позивач та відповідач, в порушення вимог вказаної ухвали щодо обов`язкової участі у судове засідання, не з`явилися, оригінали письмових доказів, у тому числі оригінал свідоцтва про шлюб, копії яких долучені до позовної заяви суду не надані.
Учасники справи також не скористалися своїм правом щодо участі у справі в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яке їм було судом роз`яснено.
Інших доказів на підтвердження факту укладання шлюбу позивачка не надала. Клопотання щодо витребування доказів не заявлялися.
Ураховуючи наведене вище, суд визнає копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 (а.с.22), виданою російською мовою, неналежним доказом та не приймає її до уваги, оскільки вона не відповідає критерію, встановленому частиною 2 статті 78 ЦПК України.
Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.
У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
При розгляді справи про поділ спільного майна подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та визнання права власності на житловий будинок та земельну ділянку, які набуті під час шлюбу, повинна мати місце не лише реєстрація права власності на об`єкти нерухомості, на яку посилається позивач, а й з`ясовані підстави набуття права власності, а також встановлено, що спільне майно набуте подружжям під час шлюбу.
Разом з цим, суд зазначає, що державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації.
При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.
Згідно статті 60, 61 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Згідно статті 57 СК України, встановлено особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.
Згідно статті 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.
Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними(ч.1 ст. 63 СК України).
Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу(ч.1 ст.69 СК України).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави(ст.2 ЦПК України).
За правилами частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями частин 5, 6 статті 81 ЦПК визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, як це закріплено частиною 4 статті 12 ЦПК України.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи(ч. 7 ст. 81 ЦПК України).
При цьому суд звертає увагу, що позивач та відповідач, мають право розділити майно за взаємною згодою у позасудовому порядку. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а позивач та відповідач звільнені від сплати судових витрат, вони зі сторін не стягуються.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 11, 12, 13, 19, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя відмовити.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_4 .

Суддя І.О. КАРАСАВА