ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 932/17589/19

провадження № 61-10100св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейков І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Прийдак Юрій Миколайович, Сьома дніпровська державна нотаріальна контора,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року, ухвалене у складі судді Кудрявцевої Т. О., постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Барильської А. П., Максюти Ж. І., та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Зайцевої С. А., Барильської А. П., Максюти Ж. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Прийдак Ю. М., Сьома Дніпровська державна нотаріальна контора, в якому просив суд визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_3 02 серпня 2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського нотаріального округу Прийдак Ю. М., зареєстрований за № 1674, на користь ОСОБА_2 .

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в момент складання заповіту 02 серпня 2019 року ОСОБА_3 за своїм психічним станом не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, або, що вона вчинила цей правочин проти своєї справжньої волі, тобто, що волевиявлення спадкодавця не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Також, при посвідченні заповіту були дотримані вимоги щодо його форми, заповіт складений у письмовій формі із зазначенням місця і часу його складання та посвідчений уповноваженою на це особою, підписаний власноруч заповідачем ОСОБА_3 .

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року клопотання ОСОБА_2 про розподіл судових витрат задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

У іншій частині вимог клопотання відмовлено.

Задовольняючи частково клопотання про розподіл судових витрат, суд першої інстанції виходив із того, що суд не зобов`язаний присуджувати всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Отже, суд виходив із співмірності зі складністю справи, співставивши обсяг послуг і витрачений на них час із критерієм реальності таких витрат, враховуючи критерій розумності та зважаючи на те, що стягнення витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони, суд вважав за можливе зменшити розмір цих витрат з 104 798,00 грн до 22 000,00 грн.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 серпня 2022 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року залишені без змін.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову та додаткове рішення суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання про розподіл судових витрат, суд апеляційної інстанції виходив із того, що позивач не довів, що ОСОБА_3 на момент складання нового заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, а відтак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що волевиявлення заповідача залишити майно по своїй смерті дочці ОСОБА_2 було вільним та відповідало волі заповідача ОСОБА_3 .

Вирішуючи питання про відшкодування витрат відповідачу, пов`язаних із наданням їй правової допомоги в Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська при розгляді цієї справи адвокатом Наумовою О. О., суд першої інстанції, перевіривши описи наданих послуг, з урахуванням заперечень представника позивача, надав вмотивовану оцінку наданим доказам на підтвердження витрат, виходив із співмірності зі складністю справи, співставивши обсяг послуг і витрачений на них час із критерієм реальності таких витрат, враховуючи критерій розумності та зважаючи на те, що стягнення витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони, вважав за можливе зменшити розмір цих витрат. Відтак дійшов до правильного висновку про стягнення з позивача та користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо часткового відшкодування витрат на правничу допомогу, а лише зводяться до незгоди скаржника з наданою судом оцінкою доказам на підтвердження реальності та співмірності понесених витрат на правову допомогу. На переконання суду апеляційної інстанції, розмір правової допомоги 104 798 грн для даної категорії справ не відповідає критерію розумності його розміру та є завищеним. Заява про компенсацію витрат не містить обґрунтування саме такого розміру з посиланням, зокрема, на кваліфікацію чи досвід адвокатів, фінансовий стан клієнта чи можливі інші істотні обставини.

За таких обставин, щодо обсягу, вартості та співрозмірності заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, суд оцінив витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення справи та підготовку відзиву як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин та участь у судових засіданнях, дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року клопотання ОСОБА_2 про вирішення питання про відшкодування витрат на правничу допомогу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу, понесені під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 5 000,00 грн.

Задовольняючи частково витрати на правничу допомогу суд апеляційної інстанції виходив із того, що сторона позивача скористалася наданим правом на заперечення щодо розміру витрат на правничу допомогу в розмірі 24 459,00 грн, з урахуванням того, що понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу, транспортні та поштові витрати підтверджені належними та допустимими доказами, апеляційний суд при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з таких конкретних обставин справи, як складність даної справи, участь представників відповідача у одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, зокрема, адвоката Чекулаєва С. О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, час, об`єктивно необхідний для підготовки відзиву на апеляційну скаргу, інших процесуальних документів, поданих до суду апеляційної інстанції, їх необхідності, враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу, апеляційний суд дійшов до висновку про наявність підстав для їх стягнення в розмірі 5 000,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У липні 2023 року ОСОБА_2 подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просила суд скасувати додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року в частині відмови у стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 82 798,00 грн, ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити, а також скасувати додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року в частині відмови у стягненні із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 19 459,00 грн і ухвалити в цій частині нове рішення, яким зазначені вимоги задовольнити.

Касаційна скарга ОСОБА_2 мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанції не звернули увагу на те, що ОСОБА_1 не подав ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції обґрунтованого клопотання про зменшення розміру судових витрат, тому процесуальні підстави для зменшення розміру витрат відповідача на правничу допомогу були відсутні.

Підставами касаційного оскарження додаткового рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року, постанови Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року та додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, зокрема судами застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 301/1894/17 (провадження № 61-30494св18), а також зазначає на порушення судами норм процесуального права, зокрема суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях всупереч вимогам частини третьої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) зменшили розмір судових витрат без наданого позивачем обґрунтованого клопотання про таке зменшення.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сустав Н. В. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просила суд залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права. Також, просила стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені під час перегляду справи в касаційному порядку.

У серпні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Чекулаєв С. О. подав до Верховного Суду відповідь на відзив представника ОСОБА_1 - адвоката Сустав Н. В., в якому зазначив, що касаційна скарга обґрунтована та підлягає задоволенню, а щодо компенсації заявлених представником позивача витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції, то вони не підлягають задоволенню, оскільки є явно завищеними.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 24 липня 2023 року у складі колегії суддів: Погрібного С. О. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Ступак О. В., відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

У серпні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 11 січня 2024 року у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Погрібного С. О., призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2024 року) визначено склад колегії суддів: суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 09 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції у частині розгляду справи по суті не оскаржуються, тому відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України не переглядаються в касаційному порядку.

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції вирішуючи питання про відшкодування витрат ОСОБА_2 пов`язаних із наданням їй правової допомоги під час розгляду цієї справи перевіривши описи наданих послуг з урахуванням заперечень представника позивача, виходив із співмірності зі складністю справи, співставивши обсяг послуг і витрачений на них час із критерієм реальності таких витрат, враховуючи критерій розумності та зважаючи на те, що стягнення витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони, вважав за можливе зменшити розмір цих витрат до 22 000,00 грн.

Апеляційний суд погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції виходив із того, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо часткового відшкодування витрат на правничу допомогу, а лише зводяться до незгоди заявника з наданою судом оцінкою доказам на підтвердження реальності та співмірності понесених витрат на правову допомогу. На переконання суду апеляційної інстанції, розмір правової допомоги 104 798 грн для даної категорії справ не відповідає критерію розумності його розміру та є завищеним. Заява про компенсацію витрат не містить обґрунтування саме такого розміру з посиланням, зокрема, на кваліфікацію чи досвід адвокатів, фінансовий стан клієнта чи можливі інші істотні обставини.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи додаткову постанову про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, в розмірі 5 000,00 грн, виходив з критерію реальності адвокатських послуг, а також критерію розумності їхньої вартості, з конкретних обставин справи, таких, як складність даної справи, участь представників відповідача у одному судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, зокрема, адвоката Чекулаєва С. О. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, час, об`єктивно необхідний для підготовки відзиву на апеляційну скаргу, інших процесуальних документів, поданих до суду апеляційної інстанції, їх необхідності, враховуючи те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені витрати на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із такими висновками судів першої та апеляційної інстанції, з огляду на таке.

Згідно з положеннями пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті133 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Види адвокатської діяльності визначені у статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку із реалізацією права на судовий захист або у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається у такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України)

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, не спростовано матеріалами справи те, що представником ОСОБА_2 - адвокатом Наумовою О. О. на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в судах було надано суду такі докази: договір про надання правової допомоги від 01 січня 2019 року, укладений між ОСОБА_2 та Наумовою О. О. ; додаткову угоду від 20 січня 2020 року, додаткову угоду від 30 березня 2021 року та додаткову угоду № 3 від 05 жовтня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 01 січня 2019 року; акти надання правової допомоги від 16 березня 2021 року, від 16 серпня 2022 року, від 03 червня 2023 року; квитанції до прибуткового ордеру № 1 від 02 квітня 2021 року, № 2 від 28 травня 2021 року; № 2 від 01 червня 2021 року; № 4 від 17 серпня 2021 року, № 5 від 19 серпня 2022 року, № 5 від 03 червня 2023 року; договір про надання правової допомоги від 26 травня 2021 року № 01/05/2021, укладений між ОСОБА_2 та Чекулаєвим С. О. ; додаткову угоду № 1 від 26 травня 2021 року та додаткову угоду № 2 від 05 жовтня 2022 року до договору про надання правової допомоги від 26 травня 2021 року № 01/05/2021; акти надання правової допомоги від 16 серпня 2022 року, від 02 червня 2023 року; квитанції до прибуткового ордеру № 1 від 19 серпня 2022 року, № 3 від 02 червня 2023 року; договір про надання правової допомоги від 08 листопада 2021 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 ; додаткову угоду № 1 від 08 листопада 2021 року до договору про надання правової допомоги від 08 листопада 2021 року; акт наданої правової допомоги від 16 серпня 2022 року; квитанцію до прибуткового ордеру № 1 від 19 серпня 2022 року; копії детальних описів наданої правничої допомоги; копії звітів про витрати адвоката; копії документів на підтвердження транспортних витрат.

Враховуючи зазначені докази, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, обґрунтовано зазначив, що, перевіривши опис наданих послуг, з урахуванням заперечень представника позивача, ураховуючи співмірність зі складністю справи, співставивши обсяг послуг і витрачений на них час із критерієм реальності таких витрат, критерій розумності та зважаючи на те, що стягнення витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони, вважав за можливе зменшити розмір цих витрат до 22 000,00 грн.

Колегія суддів Верховного Суду погоджується із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що суд, врахувавши обсяг, вартість та співрозмірність заявлених до компенсації витрат на правову допомогу, оцінив витрати відповідача з урахуванням всіх аспектів складності цієї справи, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення справи та підготовку відзиву як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин та участь у судових засіданнях, та дійшов обґрунтованого висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 22 000,00 грн.

Також, колегія суддів не приймає до уваги доводи касаційної скарги ОСОБА_2 про відсутність клопотань ОСОБА_1 про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

В матеріалах справи містяться докази на підтвердження заперечень ОСОБА_1 та його незгоди щодо розміру витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу, що можна вважати його клопотанням про зменшення витрат на професійну допомогу, зокрема: заперечення ОСОБА_1 на відзив ОСОБА_2 , в яких зазначено про те, що попередній розрахунок суми судових витрат, які відповідач понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, ніякими доказами не підтверджується, суперечить здоровому глузду і не може бути прийнятий судом до уваги (т. 2, а. с. 6, 7); клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (т. 2, а. с. 96-99); заперечення представника ОСОБА_1 - адвоката Сустав Н. В. (т. 4, а. с. 23-29); клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Сустав Н. В. про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (т. 4, а. с. 31-41); пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Сустав Н. В., в яких міститься незгода із розміром понесених ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу (т. 4, а. с. 56-58).

Отже, ОСОБА_1 подавав до суду першої інстанції клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, відповідно до вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду апеляційної інстанції про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу понесених ОСОБА_2 під час перегляду справи судом апеляційної інстанції до 5 000,00 грн, оскільки цей розмір є співмірним, розумним та пропорційним з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, реальністю понесення адвокатських витрат, розумністю їхнього розміру.

Таки чином, суди першої та апеляційної інстанцій дослідили всі наявні у справі докази щодо понесення витрат на професійну правничу допомогу у їх сукупності та співставленні, надали їм належну оцінку, правильно визначили норми права, які підлягали застосуванню, і дійшли обґрунтованих висновків.

Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання в касаційній скарзі.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, що згідно з положеннями статті 400 ЦПК України не належить до повноважень суду касаційної інстанції. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).

Щодо вирішення клопотання про розподіл судових витрат під час розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Частиною третьою статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Правничу допомогу на стадії касаційного розгляду справи № 932/17589/19 ОСОБА_1 надавала адвокат Сустав Н. В., яка діяла на підставі договору про надання правничої допомоги від 18 серпня 2023 року, додаткової угоди № 1 від 18 серпня 2023 року до договору про надання правничої допомоги від 18 серпня 2023 року № 174 та ордеру від 23 серпня 2023 року серії АЕ № 1221577. Зокрема, 23 серпня 2023 року через засоби поштового зв`язку адвокат ОСОБА_1 - Сустав Н. В. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу ОСОБА_2 на додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року, доводи якого були враховані судом касаційної інстанції при перегляді справи у касаційному порядку.

У відзиві на касаційну скаргу адвокат ОСОБА_1 - Сустав Н. В. зазначила, що на підставі договору про надання правничої допомоги у цій справі понесений та сплачений розмір витрат на правничу допомогу на стадії касаційного перегляду справи складає 7 000,00 грн. Відзив надісланий всім учасникам справи.

У серпні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Чекулаєв С. О. подав до суду відповідь на відзив представника ОСОБА_1 - адвоката Сустав Н. В., в яких зазначив, що заявлений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є явно невідповідним складності справи, ціні позову та обсягу наданих адвокатом послуг, оскільки заявлений час роботи із складання відзиву є завищеним.

Ураховуючи наведене, вирішуючи питання про розподіл витрат, понесених ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду справи, взявши до уваги умови договору на надання правничої допомоги від 18 серпня 2023 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, підтверджених належними та допустимими доказами, а також з урахуванням заперечень представника ОСОБА_2 - адвоката Чекулаєва С. О., колегія суддів дійшла висновку про те, що визначений розмір витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді касаційної інстанції підлягає зменшенню.

Зменшуючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує співмірність, складність справи, співставивши обсяг послуг і витрачений на них час із критерієм реальності таких витрат, критерій розумності та зважаючи на те, що стягнення витрат не повинно становити надмірний тягар для іншої сторони.

Враховуючи складність справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи у суді касаційної інстанції за касаційною скаргою відповідача та їх характер, розгляд справи у суді касаційної інстанції, а також необхідність дотримання критерію розумності розміру понесених стороною витрат, пов`язаність цих витрат із розглядом справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача 3 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу на стадії касаційного перегляду цієї справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для задоволення касаційної скарги відсутні.

Керуючись статтями 141, 400, 410, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 грудня 2022 року, постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 червня 2023 року, та додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 19 червня 2023 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 (три тисячі) гривень.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. Ю. Гулейков Б. І. Гулько Г. В. Коломієць Р. А. Лідовець