Справа № 279/248/24
Провадження № 2/279/561/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Недашківської Л.А., з секретарем Хомутовською М.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу №279/248/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів зазначивши, що судовим наказом виданим 17.09.2019 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, у справі 279/3480/19 з нього стягнуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 липня 2019 року та до повноліття дітей. Судовим наказом виданим 09.09.2021 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, у справі №279/4561/21, з нього стянуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітної дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Тобто загальний розмір алдіментів які з нього утримуються перевищує 50 відсотків його доходів. Він не ухиляється від сплати аліментів, проте враховуючи їх розмір утворилась заборгованість, яку він вимушений погашати, що ставить його в скрутне матеріальне становище. З часу призначення аліментів погіршився стан його здлоров`я, а тому просить змінти спосіб сятгнення аліментів, а саме визнатчити розмір аліментів на кожну дитину 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлена про судовий розгляд шляхом направлення повідомлень за місцем проживання та розміщення оголошення на сайті судової влади, відзив на позовну заяву не подала.

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на позовну заяву, зазначивши, що позивач отримує пенсію розмір якої становить 14677,52 грн., жодних арештів на його майно чи кошти не накладено, для стягнення аліментів в твердій грошові сумі є волевиявлення стягувача аліментів, вона не бажає отримувати аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі, просить в задоволенні позову відмовити.

Позивачем відповідь на відзив не подано.

Досділивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною першою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини пов`язані із зміною способу стягнення аліментів, зокрема з твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що судовим наказом виданим 17.09.2019 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, у справі 279/3480/19 з ОСОБА_1 стягнуються аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 11 липня 2019 року та до повноліття дітей.

Судовим наказом виданим 09.09.2021 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області, у справі №279/4561/21, з ОСОБА_1 стянуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітної дитини - доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20.08.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.

Загальний розмір аліментів, які утримуються з позивача перевищує 50 відсотків його доходу, а саме становить 58% доходу позивача.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо максимального розміру аліментів, що стягуються з боржника, то відповідно до ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи, але це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 %.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини /від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року/, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.

Відповідно до ч.1, 2 ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Ст.150 цього Кодексу зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно вимог статті 192 СК України, розмір аліментів може бути змінений за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника чи одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі, і шляхом зміни способу їх стягнення.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 липня 2019 року, справа № 415/4386/16-ц, провадження № 61-21056св18.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, зміна способу стягнення аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (ст. 192 ч. 1 СК України) є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані між собою. Зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Виходячи з наведених положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни способу стягнення або розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я.

Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст.77 ЦПК України).

Судом встановлено, що відповідач є інвалідом 3 групи, являється пенсіонером МВС, в період з 01.01.2024 року по 08.01.2024 року проходив лікування. З інформаційного листа Коростенського ВДВС наданого відповідачем ОСОБА_3 слідує, що розмір пенсії позивача становить 14677,52 грн.

Таким чином, оскільки належних та допустимих доказів наявності обставин зміни матеріального або сімейного стану позивача, його стану здоров`я, інших обставин, які відповідно до ст.192 СК України є підставою для зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, а також доказів наявності у платника аліментів відповідного доходу для зміни способу стягнення аліментів (в даній справі для зменшення його розміру) позивачем не надано, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей позивач зобов`язаний разом із відповідачами забезпечити їм рівень життя, необхідний та достатній для їх нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.258,259,263-265,268,279 ЦПК України, ст.ст. 180-181,183,184,192 СК України,

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в 30-денний строк, який обчислюється з дня проголошення (складення) рішення. Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а в разі подання апеляційної скарги - після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не було скасовано.

Сторони:

Позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , Житомирська РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_3 місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Недашківська Л.А.

копія згідно з оригіналом