Провадження №2/523/918/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" березня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участю секретаря судового засідання Бєлік Л.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі в залі суду № 6 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович про витребування майна з чужого незаконного володіння, позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, скасування державної реєстрації, припинення права власності, поновлення права власності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовними вимогами до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович про визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування позову зазначила, що в травні 2016 року позивач дізналась, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 , на підставі договору купівлі-продажу укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , від 15.04.2014 року. Позивач зазначає, що її бабуся ОСОБА_5 не розуміючи значення своїх дій 03.06.2011 року подарувала належну їй квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , та у 2014 році ОСОБА_5 , звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси (у справі № 523/9068/14-ц) від 11.07.2014 року позов було задоволено, визнано недійсним договір дарування. Також позивач зазначає, що на момент укладення договору купівлі-продажу, діяла ухвала Суворовського районного суду м. Одеси від 27.11.2013 року, якою було накладено арешт на спірну квартиру. В подальшому, 09.07.2014 року ОСОБА_5 склала заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом ОМНО Філімоновою Г.В. та 01.12.2015 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом. У зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати не дійсним договір купівлі-продажу від 15.04.2014 року.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси 10.10.2016 р. (суддя Шепітко І.Г.) відкрито провадження у справі № 523/11199/16-ц та призначено розгляд справи за правилами загального провадження.

Також, до Суворовського районного суду м. Одеси позовними вимогами до ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона є власницею квартири на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2014 року № 652 та після укладення договору позивач вселилась до спірної квартири та почала робити в ній ремонт, позивач зазначила, що на момент ухвалення судового рішення вона вже була власником квартири, однак її не було залучено до участі в справі, також позивач посилається на те, що вона є добросовісним набувачем.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20.02.2018 року у справі № 523/4135/17 (суддя Бузовський В.В.) цивільну справу за позовом ОСОБА_3 об`єднано в одне провадження з позовом ОСОБА_1 , про визнання недійсним договору купівлі-продажу, справі присвоєно єдиний номер 523/11199/16-ц.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07.03.2019 року (суддя Шепітко І.Г.) провадження у справі № 523/11199/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович про визнання договору купівлі-продажу недійсним та позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним зупинено до закінчення касаційного провадження та набрання законної сили рішення у цивільній справі № 523/9068/14-ц за позовом ОСОБА_5 , правонаступником якої є ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , третя особа ПН ОМНО Гребенюк І.М., про визнання договору дарування недійсним.

При повторному автоматизованому розподілі, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до вимог ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 18 лютого 2020 року цивільну справу було прийнято до провадження (а.с.54 том №2).

На адресу суду 21.02.2020 року надійшла заява ОСОБА_1 , про поновлення провадження у цивільній справі № 523/11199/16-ц, з підстав того, що Ухвалою Верховного Суду від 28.12.2019 року (у справі № 523/9068/14-ц) касаційну скаргу ОСОБА_2 , розглянуто, рішення Апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 року залишено без змін, а тому перестали існувати обставини, що викликали зупинення провадження у даній справі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25.02.2020 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи в підготовче засідання.

На адресу суду 10.06.2021 (вх. № 17214) від ОСОБА_3 надійшла заява (про зміну позовних вимог) згідно якої позивач просить прийняти та розглядати її позовні вимоги в наступній редакції: - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26233206 від 18.11.2015 року, номер запису про право власності 12109629, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; - припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., щодо об`єкту нерухомого майна: 01; - визнати недійсним та касувати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом серія та номер 2201, видане 01.12.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на ім`я ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29,3 кв.м.; - скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26634033 від 01.12.2015 року, номер запису про право власності:12302310, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01; - припинити право власності ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29, 3 кв.м. щодо об`єкта нерухомого майна:01; - встановити, що рішення суду є підставою для поновлення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29, 3 кв.м., номер запису про право власності № 5363840 від 15.04.2014 року, індексний номер: 12451997 від 15.04.2014 року, щодо об`єкта нерухомого майна: 1 (а.с.107-114). До заяви про збільшення розміру позовних вимог позивач надала квитанцію про доплату судового збору, докази щодо направлення заяви іншим учасникам провадження.

Ухвалою суду від 01.02.2023 року задоволено заяву представника ОСОБА_1 адвоката Садаклієва Івана Ілліча, прийнято до розгляду заяву про зміну підстав позову в редакції від 01.02.2023 року (вх. № 2749) про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру за АДРЕСА_1 (а.с.189-190).

Ухвалою суду від 24 квітня 2023 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с.203-204).

В останнє судове засідання позивач за первісним позовом ОСОБА_1 не з`явилась, на адресу суду надійшла заява представника позивача адвоката Садаклієва Івана Ілліча щодо можливості розгляду справи за відсутності сторони позивача та ухвалення рішення суду, згідно якої представник зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо об`єднаного позову зазначив, що позовні вимоги не визнає та просить залишити без задоволення (а.с.248).

Представник позивача за об`єднаним позовом ОСОБА_3 , адвокат Форманюк Олена Миколаївна також звернулась на адресу суду з заявою щодо можливості проведення судового засідання за відсутності сторони позивача та ухвалення судового рішення, згідно якої власні позовні вимоги просила задовольнити та відмовити в задоволенні первісного позову (а.с.244).

Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлялась (т. 2, а.с.195), на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», відповідач про причини не явки суду не повідомила.

Треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович та приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна про час та місце слухання справи повідомлені (т. 2, а.с.193,194) до суду не з`явились, про причини не явки суду не повідомили.

Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені належним чином та своєчасно, позивач за первісним позовом та представник позивача за об`єднаним позовом звернулись із заявами щодо можливості проведення підготовчого засідання у їх відсутність, а відтак підстав для відкладення слухання справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не встановлено.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Згідно заяви про зміну підстав позовних вимог ОСОБА_1 , які надійшли на адресу суду 01.02.2023 року (вх. № 2749) (а.с.183-185), які прийняті до розгляду ухвалою суду від 01.02.2023 року (а.с.189-190), позивач просить: витребувати з чужого незаконного володіння квартиру за АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.08.2005 року виданого державним нотаріусом Восьмої одеської державної нотаріальної контро ОСОБА_6 за реєстровим номером № 3-2121 ОСОБА_5 на праві власності належала частина квартири АДРЕСА_1 , інша належала на підставі Свідоцтва про право власності на житло.

Позивач зазначає, що в червні 2011 року ОСОБА_5 з відповідачем ОСОБА_2 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1 . В подальшому, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року договір дарування квартири було визнано не дійсним. На час прийняття рішення Апеляційним судом у вищевказаній справі, власником квартири була ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 01.12.2015 року. Позивач зазначає, що 06.11.2014 року, що отримала відмову у поновленні реєстрації на спірну квартиру, а 13.11.2014 року отримала витяг з Державного реєстру речових прав відповідно якого власником спірної квартири зазначено ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що договір купівлі-продажу від 15.04.2014 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є незаконним, сторони договору не мали права його укладати, оскільки рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року у справі № 523/9068/14 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним було задоволено.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 03 червня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Іриною Миколаївною - недійсним.

Судом досліджують письмові докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право власності на житло від 29.09.1997 року виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради народних депутатів квартира АДРЕСА_1 на праві власності в рівних частках належить ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Свідоцтво видано на підставі розпорядження від 29.09.1997 року за № 102804 (а.с.7).

В подальшому, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 після смерті чоловіка видано Свідоцтво про право на спадщину на частину квартири АДРЕСА_1 . Свідоцтво видане 16.08.2005 року, за реєстровим номером № 3-2121 (а.с.9).

Таким чином, станом на 16.08.2005 року ОСОБА_5 була власником квартири АДРЕСА_1 в цілому.

Судом встановлено, що 03.06.2011 року ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали договір дарування квартири АДРЕСА_1 (а.с.78,79).

В подальшому, 15.04.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.22-23 том № І).

Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Дата, час формування 15.04.2014 року право власності на квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 форма власності приватна, розмір частки 1/1 (а.с.18).

Разом з цим, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року у справі № 523/9068/14 позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним було задоволено.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 03 червня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Іриною Миколаївною - недійсним.

Згідно рішення Апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 року встановлено, що ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.02.2017 року залучено до участі в справі ОСОБА_1 , як правонаступника ОСОБА_5 (а.с.103-106 том №1).

Процесуальне правонаступництво - це заміна під час провадження у цивільній справі сторін або третіх осіб іншими особами, до яких переходять права та обов`язки у спірних правовідносинах.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу (ст.55 ЦПК України ).

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Залежно від обсягу правонаступництва розрізняють універсальне (повне) і сингулярне (часткове) правонаступництво.

Універсальне правонаступництво настає у разі смерті громадянина і припинення юридичної особи, а сингулярне у випадку заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір.

У разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Також, судом встановлено, що 09 липня 2014 року ОСОБА_5 склала заповіт яким все своє майно з чого б вона не складалось, і взагалі де б воно не було, на випадок своєї смерті заповіла ОСОБА_1 (а.с.220 том № 1). Згідно Свідоцтва зазначено, право власності на квартиру підлягає державній реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Свідоцтво про право на спадщину до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 видане спадкоємцю ОСОБА_1 , згідно якого спадщина на яку видається свідоцтво складається з: квартири АДРЕСА_2 (а.с.239). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна про реєстрацію прав та їх обтяжень право власності на квартиру 01.12.2015 року зареєстровано за ОСОБА_1 , форма власності: приватна, розмір частки 1/1 (а.с.19 том №1).

Також судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження обтяження припинено 04.09.2014 року. Підстава припинення: ухвала суду, серія та номер: 523/12330/13-ц виданий 28.08.2014 року, видавник: Суворовський районний суд м. Одеси (а.с.21 том №1).

Судом встановлено, що Верховний Суд постановою від 05.09.2018 року касаційну скаргу ОСОБА_3 подану представником ОСОБА_8 залишив без задоволення, а рішення Апеляційного суду від 11.05.2017 року без змін (а.с.29-32 том №2).

Також, ухвалою Верховного Суду від 28.12.2019 року касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_5 правонаступником якої ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк І.М. про визнання недійсним договору дарування закрито. Поновлено дію рішення Апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 року та постанови Верховного Суду від 05.09.2018 року (а.с.62-65 том №2).

Вирішуючи позовні вимоги за первісним позовом згідно заяви про зміну підстав позову, а саме щодо витребування майна з чужого незаконного володіння суд виходить з наступного.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертої статті 263 ЦПК України).

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна з чужого незаконного володіння. Тобто позов неволодіючого власника до володіючого невласника. Віндикаційний позов заявляється власником при порушенні його правомочності володіння, тобто тоді, коли майно вибуло з володіння власника: (а) фізично - фізичне вибуття майна з володіння власника має місце у випадку, коли воно в нього викрадене, загублене ним тощо; (б) "юридично" - юридичне вибуття майна з володіння має місце, коли воно хоч і залишається у власника, але право на нього зареєстровано за іншим суб`єктом.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 388 ЦК України.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина друга статті 328 ЦК України, у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин).

Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

Право власника витребувати своє майно у всіх випадках і без будь-яких обмежень при володінні цим майном набувачем без правових підстав, тобто недобросовісним набувачем, передбачено статтею 387 ЦК України, а право власника витребувати своє майно від добросовісного набувача передбачено у статті 388 ЦК України і є обмеженим.

Правила частини першої статті 388 ЦК України стосуються випадків, коли набувач за відплатним договором придбав майно в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому випадку власник має право витребувати це майно від набувача в разі, якщо майно, зокрема вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2019 року в справі № 521/8368/15-ц (провадження № 61-17779св18).

У частині п`ятій статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч. 1 ст. 236 ЦК України).

З даного приводу суд зазначає, що рішенням Апеляційного суду Одеської області, договір дарування квартири було визнано недійсним на підставі ст. 229 ЦК України.

Отже, правочин а саме договір дарування квартири є недійсним з моменту його укладення, тобто з 03.06.2011 року.

Отже, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає у нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього (див. правовий висновок, викладений у постановах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12; висновок у постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справа № 754/11747/18 (провадження № 61-22947св19).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року у справі № 141/843/20 (провадження № № 61-8687св22) вказано, що "спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, постанові Верховного Суду від 15 вересня 2023 року у справі № 203/4638/20, провадження № 61-4402св23. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а відсутність реєстрації права власності не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном".

У пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц зазначено, що рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем.

Задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18).

Тому рішення суду про витребування з незаконного володіння відповідача нерухомого майна підтверджує право власності на таке майно належного власника (позивача) і є підставою для державної реєстрації права власності на це майно за позивачем, яке зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справа № 925/1351/19 (провадження № 12-35гс21) вказано, що:

"можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). (пункт 114 постанови ВП ВС від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, провадження 14-208 цс18)

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (пункт 6.13 постанови ВП ВС від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, провадження № 12-80гс20). Суб`єкт, за яким зареєстроване право власності, визнається фактичним володільцем нерухомого майна. При цьому державна реєстрація права власності на нерухоме майно створює спростовувану презумпцію наявності в суб`єкта і права володіння цим майном (як складової права власності). (пункт 62 постанови ВП ВС від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, провадження № 14-2цс21)

Разом з цим, як встановлено матеріалами справи, право власності на спірну квартиру 01.12.2015 року зареєстровано саме за позивачем у справі (а.с.19 том № 1), а право власності відповідача на спірну квартиру зареєстроване 15.04.2014 року (а.с.18 том №1), тобто останнім набувачем права власності на спірну квартиру є відповідно сама позивач у справі, тобто ОСОБА_1 .

Інших доказів, а саме доказів на підтвердження того, що останнім власником/набувачем спірного об`єкту нерухомості є інша особа, а не ОСОБА_1 суду не надано.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позивачем обрано не вірний спосіб захисту свого порушеного права, оскільки в даному випадку позивачу належить звернутися до суду за захистом порушеного права в порядку глави 29 ЦК України.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 згідно заяви про зміну предмету позовних вимог (а.с.107-114 том № 2) позивач просить:

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26233206 від 18.11.2015 року, номер запису про право власності 12109629, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., щодо об`єкту нерухомого майна: 01;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом серія та номер 2201, видане 01.12.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на ім`я ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29,3 кв.м.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26634033 від 01.12.2015 року, номер запису про право власності:12302310, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01;

- припинити право власності ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29, 3 кв.м. щодо об`єкта нерухомого майна:01;

- встановити, що рішення суду є підставою для поновлення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29, 3 кв.м., номер запису про право власності № 5363840 від 15.04.2014 року, індексний номер: 12451997 від 15.04.2014 року, щодо об`єкта нерухомого майна: 1 (а.с.107-114)

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначила, що власницею спірної однокімнатної квартири АДРЕСА_1 була ОСОБА_5 , яка 03.06.2011 за договором дарування подарила квартиру ОСОБА_2 , яка у свою чергу за договором купівлі-продажу № 652 від 15.04.2014 продала квартиру ОСОБА_3 .

Договір купівлі-продажу квартири посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_9 та в установленому законом порядку 15.04.2014 внесено запис про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Номер запису про право власності 5363840 від 15.04.2014, індексний номер 12451997 від 15.04.2014, щодо об`єкту нерухомого майна 01. Придбав спірну квартиру позивач вселилась до неї та почала робити ремонт. В наступному дізналась, що 11.07.2014 рішенням Суворовського районного суду м. Одеси прийнятим у справі № 523/9068/14-ц визнано недійсним договір дарування, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Позивач зазначає, що на час ухвалення судового рішення, власником спірної квартири була саме вона.

ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_1 від 12.09.2014 року, копією актового запису про смерть № 9319 від 13.09.2014 року та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть (а.с.177-179).

Судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року у справі 523/9068/14-ц заяву ОСОБА_5 про роз`яснення рішення суду задоволено. Роз`яснено рішення суду від 11.07.2014 року та зазначено, що при визнанні недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1 право власності відновляється у первісний стан, тобто за ОСОБА_5 (а.с.182).

В подальшому, ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 року ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 24.10.2014 року скасовано. Постановлено нову ухвалу якою відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_5 правонаступник ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду (а.с.265-267).

Даною ухвалою апеляційного суду встановлено, що згідно положення ч. 4 ст. 25 ЦК України правоздатність фізичної особи припиняється у день її смерті. За таких обставин ОСОБА_1 не мала процесуального права на подачу заяви від імені позивача про роз`яснення рішення суду, крім іншого, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року було скасовано з ухвалення нового рішення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 щодо скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26233206 від 18.11.2015 року, номер запису про право власності 12109629, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01 та припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., щодо об`єкту нерухомого майна: 01 підлягають задоволенню.

Щодо вимог про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серія та номер 2201, видане 01.12.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на ім`я ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29,3 кв.м, та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26634033 від 01.12.2015 року, номер запису про право власності:12302310, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що поновлення державної реєстрації права власності за померлою ОСОБА_5 18.11.2025 року відбулось з незаконних підстав, оскільки поновлення реєстрації відбулось після смерті останньої.

Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно із ч. 4 ст. 25 Цивільного кодексу України, правоздатність фізичної особи припиняється в день її смерті.

За таких обставин, ОСОБА_1 не мала процесуального права на подачу заяви про роз`яснення рішення суду від ім`я померлої ОСОБА_5 .

Крім іншого, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.11.2025 року. Підстава подання: заява ОСОБА_1 (уповноважена особа). Актуальна інформація про державну реєстрацію права власності. підстава виникнення права власності: ухвала суду справа № 523/13714/15-ц; ухвала справа № 623/16510/15-ц; ухвала суду 523/9068/14-ц від 24.10.2014 року; рішення суду справа № 523/9068/14-ц.

Так, згідно ухвали суду від 07.09.2015 року у справі 523/13714/15-ц - заяву позивача про виправлення описки в рішенні суду задоволено. Виправлено допущену описку в рішенні суду від 11 червня 2015 року по цивільній справі №523/19952/14-Ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович, Одеське міське управління юстиції про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Викладено другий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції: «Витребувати з володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 »

Згідно ухвали суду у справі № 523/16510/15-ц - заяву представника позивача про роз`яснення рішення суду у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , треті особи Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович, Одеське міське управління юстиції про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.

Роз`яснено рішення Суворовського районного суду м. Одеси № 523/19952/14-Ц від 11 червня 2015 року, зазначивши, що даним рішенням суд вирішив, що всі речові права на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , переходять в чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь законного власника ОСОБА_5 .

Встановити порядок виконання рішення Суворовського районного суду м. Одеси № 523/19952/14-Ц від 11 червня 2015 року, відповідно до якого дане рішення є підставою для Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції на внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1 , за власником ОСОБА_5 .

Згідно ухвали суду від 24.10.2014 року у справі 523/9068/14-ц роз`яснено рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11.07.2014 року, яке в подальшому скасовано з постановлення нового рішення.

Згідно рішення суду від 11.07.2024 року справа № 523/9068/14-ц позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Ірина Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним задоволено.

Визнано договір дарування квартири АДРЕСА_2 , укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 03 червня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гребенюк Іриною Миколаївною - недійсним.

Тобто, судом встановлено, що нас вчинення реєстраційної дії, а саме 18.11.2015 року - поновлення державної реєстрації права власності за ОСОБА_5 , відбулось після смерті останньої, та на підставі судових ухвал рішення по яким ухвалено після смерті останньої.

Статтею 1301 ЦК України визначені підстави і порядок визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину. Серед підстав визнання свідоцтва недійсним дана стаття прямо називає лише відсутність права спадкування у особи, на ім`я якої було видане.

Свідоцтво про право на спадщину це процесуальний нотаріальний акт, який засвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців.

Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

При видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця; час і місце відкриття спадщини; наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом; прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб; склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Свідоцтво про право на спадщину оформляється в двох примірниках, один з яких залишається в матеріалах спадкової справи.

При оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

У разі визнання заповіту недійсним спадкування відбувається за законом.

При видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом нотаріус має обов`язково з`ясувати наявність спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині (перелік яких визначено у ст.1241 Цивільного кодексу України).

Визначивши розмір обов`язкової частки, нотаріус видає спадкоємцю, який має право на обов`язкову частку у спадщині, свідоцтво про право на спадщину за законом, а спадкоємцеві за заповітом свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Порядок видачі свідоцтва про право на спадщину за законом врегульовано статтею 68 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 296/5 (далі - Порядок).

У пункті 4.18 Порядку передбачено, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, в даному у випадку видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину нотаріусом були вчинені дії передбачені Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а саме, перевірено факт реєстрації права власності на спадкове майно за спадкодавцем та відповідно вчинено нотаріальну дію, а саме видано Свідоцтво про право на спадщину.

Разом з цим, як встановлено судом, поновлення реєстрації права власності за спадкодавцем відбулось з порушенням, а саме після смерті особи.

Таким чином, суд дійшов висновку щодо наявності підстав задоволення позовних вимог щодо

визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серія та номер 2201, видане 01.12.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на ім`я ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29,3 кв.м, та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26634033 від 01.12.2015 року.

Щодо позовних вимог про поновлення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Як вже було встановлено рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11.05.2017 року, яке залишено в силі Постановою Верховного Суду від 05.09.2018 року договір дарування квартири від 03.06.2011 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 визнано не дійсним з підстав передбачених ст. 299 ЦК України.

Згідно положення ст. 236 ЦК України - Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для поновлення державної реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29,3 кв.м., номер запису про право власності № 5363840 від 15.04.2014 року, індексний номер: 12451997 від 15.04.2014 року, щодо об`єкта нерухомого майна: 1.

З огляду на зазначене, судом відхиляються доводи позивача щодо вказаних позовних вимог з підстав того, що її право власності має бути поновленим на підставі того, що ОСОБА_5 за життя здійснила відчуження нерухомості, яке в подальшому на підставі платного договору вибуло у власність ОСОБА_3 .

Статтею ст.263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналізуючи в сукупності досліджені докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович про витребування майна з чужого незаконного володіння. Також, суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26233206 від 18.11.2015 року, номер запису про право власності 12109629, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01; припинення права власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., щодо об`єкту нерухомого майна: 01; визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом серія та номер 2201, видане 01.12.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на ім`я ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29,3 кв.м.; скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26634033 від 01.12.2015 року, номер запису про право власності:12302310, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01; припинити право власності ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29, 3 кв.м. щодо об`єкта нерухомого майна:01.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12, 76-81, 247, 258, 259, 263-265, 268, 272-273, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Фьодоров Євген Анатолійович про витребування майна з чужого незаконного володіння залишити без задоволення.

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Філімонова Галина Василівна про визнання свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, скасування державної реєстрації, припинення права власності, поновлення права власності задовольнити частково.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26233206 від 18.11.2015 року, номер запису про право власності 12109629, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 29,3 кв.м., щодо об`єкту нерухомого майна: 01;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом серія та номер 2201, видане 01.12.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу на ім`я ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29,3 кв.м.;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 26634033 від 01.12.2015 року, номер запису про право власності:12302310, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:01;

- припинити право власності ОСОБА_1 , на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею: 29, 3 кв.м. щодо об`єкта нерухомого майна:01;

В решті позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07. 03.2024 р.

Суддя: