Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.03.2024Справа №598/1749/23

04 березня 2024 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

- сторони в судове засідання не з`явились

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК «Фінтраст Україна») звернулось в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за №4894140 від 09 жовтня 2021 року в розмірі 48 880 грн, інфляційних витрат в розмірі 10 264,80 грн та трьох відсотків річних в розмірі 1916,36 грн нарахованих за період з квітня 2022 року по 31 липня 2023 року.

В обґрунтування вимог позивач вказав, що 09 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір за №4894140 про надання споживчого кредиту через Інформаційно-телекомунікаційну систему ТОВ «Авентус Україна». Згідно з кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит у сумі 20 000 грн, на строк 30 днів з датою повернення кредиту 08 листопада 2021 року. Водночас, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконало та перерахувало кредитні кошти на платіжну картку відповідача. Умовами кредитного договору передбачено надання кредиту із зниженою процентною ставкою 0,95 % в день від суми кредиту (п. 1.5.1 Договору). 08 листопада 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5700 грн, у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів до 08 грудня 2021 року зі стандартною ставкою 1,90% в день. Окрім того, 08 грудня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 6500 грн, у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів до 07 січня 2022 року зі стандартною ставкою 1,90% в день. 10 грудня 2021 року відповідач здійснила оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 5280 грн, у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту ще на 30 днів до 09 січня 2022 року зі стандартною ставкою 1,90% в день. 09 січня 2022 року відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів. 18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу за №18.04/23-Ф, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №4894140 від 09 жовтня 2021 року.

Вказав, що станом на дату подання позову заборгованість відповідача за кредитним договором несплачена та становить 48 880 грн, з яких: 20 000 грн заборгованість за тілом кредиту та 28 880 грн заборгованість за нарахованими відсотками.

Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 листопада 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін.

08 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Бронецький Н.В. подав письмові пояснення. Вказав, що в матеріалах справи наявна карта обліку Договору (розрахунок заборгованості), відповідно до якої відповідач 08 листопада 2021 року, тобто через 30 днів з дня укладення договору, сплатила 5700 грн процентів. Зважаючи на продовження нарахування процентів за стандартною відсотковою ставкою, ТОВ «Авентус Україна» акцептувало пропозицію відповідача щодо пролонгації кредиту. Водночас, 08 грудня 2021 року, тобто через 30 днів з дня здійснення останнього платежу, відповідач внесла 6500 грн при нарахованих їй 11 020 грн. Таким чином, підстави для подальшої пролонгації кредитного договору відсутні, а строк виконання зобов`язання за кредитним договором є таким, що настав. Відтак, нарахування ТОВ «Авентус Україна» відповідачу відсотків поза строком кредиту, тобто після 08 грудня 2021 року є порушенням умов кредитного договору, а нараховані суми відсотків безпідставними.

Окрім того, зазначив, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит банком або іншим кредитодавцем, позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, а також обов`язку сплати на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Щодо витрат на правову допомогу зазначив, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що сума сплачена представнику позивача стосується саме спору з відповідачем. Надані позивачем документи вважає неналежними доказами понесених витрат в розумінні ст. ст. 76, 77 ЦПК України.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Попередньо подав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримує та не заперечує щодо заочного вирішення справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце судового засідання була повідомлена у встановленому законом порядку.

Попередньо представник відповідача адвокат Бронецький Н.В. подав заяву про розгляд справи без його та відповідача участі. В задоволенні позову просив відмовити.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір за №4894140 про надання споживчого кредиту (далі - Договір), відповідно до умов якого ТОВ «Авентус Україна» надало відповідачу кредит на суму 20 000 грн, строком на 30 днів (п. п. 1.3, 1.4 Договору). Вказаний Договір підписаний відповідачем ОСОБА_1 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С229161.

Згідно умов п. 1.1 Договору його укладення здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через Веб-сайт або Мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в Особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки Товариством правильності введення коду, направленого Товариством на номер мобільного телефону Споживача, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введенні Пароля входу до Особистого кабінету. При цьому, Споживач самостійно і за свій рахунок забезпечує і оплачує технічні, програмні і комунікаційні ресурси, необхідні для організації каналів доступу і підключення до Веб-сайту/ІТС Товариства.

Відповідно до умов п. 1.4 Договору строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в Розділі 4 цього Договору.

Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування коштами (п. 1.5 Договору), а саме:

- стандартну процентну ставку, що становить 1,90 % в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього Договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; в межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача, відповідно до умов п. 4.2 Договору; та в межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація, відповідно до умов п. 4.3 Договору;

- знижену процентну ставку, яка становить 0,95 % в день, яка застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього Договору, якщо в цей строк Споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, або протягом такого строку за ініціативою споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 24 079,41 % річних, за стандартною ставкою 2013,43 % річних (п. 1.7 Договору).

Пунктами 1.8, 1.8.1, 1.8.2 Договору визначено орієнтовану загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за стандартною ставкою у розмірі 31 400 грн, за зниженою ставкою 25 700 грн.

У розділі 2 «Порядок та умови надання кредиту» сторони визначили, що кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1).

Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих (банківських) днів з моменту укладення Договору (п. 2.2).

Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно з п. 2.1 Договору (п. 2.4).

Відповідно до умов пунктів 3.1, 3.2 Договору, нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році тобто метод «факт/факт».

До періоду розрахунків процентів включається день надання та день фактичного повернення кредиту, але не включається дата повернення кредиту, вказана в графіку платежів, крім випадку, якщо в межах строку надання кредиту, визначеного у пунктів 1.4 Договору, відбулася пролонгація строку кредиту відповідно до умов п. 4.2 Договору.

У розділі 4 визначено порядок пролонгації строку кредиту.

Зокрема, відповідно до умов п. 4.1 Договору, строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, визначену в п. 1.4. Договору, якщо між Сторонами буде досягнута домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп. 4.2.-4.5. Договору; в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 4.3.2) Договору.

Згідно умов п. 4.2 Договору, Споживач, у випадку якщо заборгованість за кредитом складає не менше 400 гривень (включно) може ініціювати продовження строку користування кредитом, відповідно до п. 4.2.2 Договору.

Відповідно до умов п. 4.2.2 Договору, пропозиція (оферта) Споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку Товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій Споживачем.

Згідно з умовами п. 4.2.4 Договору, у випадку акцептування Товариством пропозиції (оферти) Споживача про продовження строку кредиту, строк кредиту розраховується з наступного дня, що слідує за днем вчинення споживачем дій, зазначених в пп. 4.2.2 цього пункту Договору, та нова дата повернення кредиту відображається в Особистому кабінеті.

Пунктом 10.6 Договору передбачено, що він укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання в Особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом споживача, що відтворений шляхом використання споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому договорі. Введення споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору.

Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту за №4894140 від 09 жовтня 2021 року), дата повернення позики та сплати нарахованих процентів 08 листопада 2021 року, сума позики складає 20 000 гривень, сума нарахованих процентів 5700 гривень, разом до сплати 25 700 гривень.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту сума кредиту становить 20 000 грн, строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, знижена процентна ставка (застосовується протягом початкового строку кредиту, а у випадку пролонгації до дати пролонгації, якщо споживачем виконані умови для отримання знижки на стандартну процентну ставки, окрема протягом строку кредиту + 3 дні здійснено повне погашення заборгованості або пролонгацію строку кредиту) 346,75% річних (0,095% в день), стандартна процентна ставка (застосовується протягом строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки, в період пролонгації або автопролонгації) 693,50% річних (1,90% в день); орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору за зниженою ставкою за весь строк користування кредитом становить 25 700 грн, за стандартною ставкою 31 400 грн.

Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Як убачається з картки обліку Договору за №4894140 від 09 жовтня 2021 року (розрахунку заборгованості), позичальнику ОСОБА_1 09 жовтня 2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 20 000 грн; у період з 09 жовтня 2021 року по 07 листопада 2021 року здійснювалось нарахування процентів за зниженою процентною ставкою 0,95 %; 08 листопада 2021 року ОСОБА_1 внесла платіж у розмірі 5700 грн, який було зараховано в оплату процентів; з 09 листопада 2021 року було встановлено стандартну процентну ставку 1,90 %; в подальшому позичальником ОСОБА_1 було внесено грошові кошти, які були зараховані в оплату процентів, а саме 08 грудня 2021 року - 6500 грн та 10 грудня 20201 року 5280 грн; надалі платежі позичальником не вносились. Окрім того, вбачається, що розмір процентів за користування кредитом за період з 09 жовтня 2021 року по 08 листопада 2021 року включно становив 5700 грн, за період з 09 листопада 2021 року по 08 грудня 2021 року включно 11 400 грн.

Із вказаної картки обліку також слідує, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором становить 48 880 грн, з яких 20 000 грн основний борг.

09 жовтня 2021 року ТОВ «ФК «Контрактовий дім» за дорученням ТОВ «Авентус Україна» здійснило переказ коштів в розмірі 20 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , номер транзакції , про що свідчить довідка за №2637 від 04 травня 2023 року.

18 квітня 2023 року між ТОВ «Авентус Україна» (Клієнт) та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» (Фактор) укладено договір факторингу за №18.04/23-Ф.

Відповідно до положень п. 1.1. договору факторингу, за цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до Боржників, суми грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з положеннями п. 1.2. вказаного договору, перехід від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості на є невід`ємною частиною цього договору.

Як вбачається з Акту прийому-передачі Реєстру боржників за договором факторингу №18.04./23-Ф від 18 квітня 2023 року, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та ТОВ «Авентус Україна» уклали цей акт про те, що на виконання умов договору факторингу №18.04./23-Ф від 18 квітня 2023 року, Клієнт передав, а Фактор прийняв реєстр боржників кількістю 9333. Після цього, від Клієнта до Фактора переходять права вимоги заборгованості до боржників і Фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №18.04./23-Ф від 18 квітня 2023 року, від ТОВ «Авентус Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №4894140 в сумі 48 880 грн.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями ч. 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В силу вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Положеннями ч. 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем ОСОБА_1 підписано договір про надання споживчого кредиту за №4894140, таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту, шляхом підписання вказаних документів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С229161.

Вказані обставини представник відповідача в судовому засіданні не заперечив.

В силу вимог ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створенням електронного документа.

З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Таким чином, на підставі укладеного між сторонами електронного договору, який вважається укладеним у письмовій формі, у сторін цього договору відповідно до приписів статті 11 ЦК України виникли права та обов`язки, які випливають із кредитного договору.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Вищенаведене свідчить про належне укладення кредитного договору, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін.

Аналогічна правова позиція сформована у цілому ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16.12.2020 у справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі № 234/7159/20.

Отже, між сторонами досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 у встановленому законом порядку укладено електронний договір про надання споживчого кредиту за №4894140 від 09 жовтня 2021 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з вимогами ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою.

В силу вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

З матеріалів справи встановлено, що 09 жовтня 2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір за №4894140, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 20 000 грн, шляхом перерахування ТОВ «Авентус Україна» кредитних коштів на її платіжну картку.

При цьому, отримавши 09 жовтня 2021 року кредит у розмірі 20 000 грн, строк повернення якого відповідно до п. 1.4 Договору становив 30 днів, відповідач до 08 листопада 2021 року коштів у зазначеному розмірі з процентами не повернула, сплативши в зазначену дату 5700 грн, що дорівнювало сумі нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, а відтак внесення коштів у зазначеному розмірі відповідно до п. 4.2 Договору було пропозицією ОСОБА_1 про продовження строку користування кредитом відповідно до п. 1.1 та 1.4 Договору, тобто на 30 днів, та відповідно до п. 4.1 Договору новий строк кредиту розраховується з 09 листопада 2021 року, відтак датою повернення позики та сплати нарахованих процентів стало 08 грудня 2021 року.

Однак, чергові платежі ОСОБА_1 внесла 08 грудня 2021 року в сумі 6500 грн. Водночас, станом на 08 грудня 2021 року розмір нарахованих відповідачу процентів становив 11 400 грн. Таким чином, внесений відповідачем до 08 грудня 2021 року включно розмір платежу (6500 грн) є меншим за суму нарахованих та несплачених на дату вказаного платежу процентів, а тому строк кредиту в даному випадку більше не пролонгувався.

10 грудня 2021 року відповідач сплатила позивачу 5280 грн. Зазначений платіж, на думку суду, не може свідчити про пролонгацію строку кредиту, оскільки раніше пролонгований строк кредиту закінчився 08 грудня 2021 року.

Водночас, судом встановлено на станом на 10 грудня 2021 року строк кредитного договору за №4894140 закінчився, що свідчить про припинення нарахування відсотків за ним, оскільки зі спливом строку кредитування позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до вимог статті 1048 ЦК України.

Враховуючи те, що строк кредиту закінчився 08 грудня 2021 року та на наступний строк не пролонгувався, вимоги про стягнення процентів у розмірі 28 880 грн за період з 09 грудня 2021 року по 24 лютого 2022 року є безпідставні.

Встановлено, що станом на 10 грудня 2021 року, враховуючи усі здійсненні відповідачем платежі, останньою сплачено повну суму нарахованих відсотків за кредитним договором №4894140, а тому заборгованість зі сплати процентів за користування вказаним кредитом за період з 08 листопада 2021 року по 08 грудня 2021 року у ОСОБА_1 відсутня.

Таким чином, станом на дату пред`явлення позову заборгованість відповідача за кредитним договором за №4894140 становить 20 000 гривень, яка складається виключно із заборгованості за тілом кредиту.

Від ТОВ «Авентус Україна» до позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 згідно кредитного договору за №4894140 від 09 жовтня 2021 року, на підставі договору факторингу за №18.04./23-Ф від 18 квітня 2023 року та реєстру боржників від 18 квітня 2023 року до вказаного договору.

Докази про те, що такий договір визнаний недійсним чи його дійсність оспорюється в судовому провадженні суду не надані.

Таким чином, позивач, як новий кредитор, вправі вимагати повернення відповідачем заборгованості за кредитним договором №4894140 від 09 жовтня 2021 року, зокрема шляхом стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 20 000 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача в користь позивача інфляційних втрат за період з квітня 2022 року по червень 2023 року в сумі 10 264,80 грн та трьох відсотків річних за період з 10 квітня 2022 року по 31 липня 2023 року в сумі 1916,36 грн, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Таким чином, враховуючи, що позивачем здійснено нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних за невиконання відповідачем умов кредитного договору в період дії воєнного стану, вказані суми в силу вимог пункту 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України підлягають списанню позивачем, як новим кредитором, а тому відсутні підстави для стягнення таких сум з відповідача.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, те, що фактично отримані та використані відповідачем ОСОБА_1 кредитні кошти у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованості за договором про надання споживчого кредиту за №4894140 від 09 жовтня 2021 року в розмірі 20 000 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Положеннями ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2, 4, 5, 6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В силу вимог п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.

Положеннями ч. 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Встановлено, що у позові позивач зазначила про те, що попередній (орієнтований) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомог, які вона очікує понести у даній справі становить 5000 грн.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подав суду:

- договір про надання правової допомоги за №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, укладений між адвокатом Столітнім М.М та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», пунктом 4.1. якого сторони погодили, що отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару;

- ордер на надання позивачу правничої (правової) допомоги адвокатом Столітнім М.М. серії АІ №1423361 від 31 липня 2023 року;

- звіт про надання правової допомоги згідно договору за №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, підписаний адвокатом Столітнім М.М. та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», згідно з яким адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правову допомогу на загальну суму 10 000 грн;

- рахунок на оплату по замовленню за №683/28/07 від 28 липня 2023 року, згідно з яким адвокатом Столітнім М.М. надано ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» правову допомогу на суму 10 000 грн, які підлягають сплаті;

- платіжну інструкцію за №914 від 28 липня 2023 року про перерахування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на рахунок адвоката Столітнього М.М. грошових коштів в розмірі 10 000 грн рахунку за №683/28/07 від 28 липня 2023 року.

Відповідно до вимог ч. 4 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При визначенні суми відшкодування витрат суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс-19).

Таким чином, наявність договірних відносин між адвокатом Столітнім М.М. та позивачем підтверджується договором про надання правової допомоги за №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, звітом про надання правової допомоги згідно договору за №10/07-2023 від 10 липня 2023 року, рахунком на оплату по замовленню за №683/28/07 від 28 липня 2023 року та платіжною інструкцією за №914 від 28 липня 2023 року про перерахування ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на рахунок адвоката Столітнього М.М. грошових коштів в розмірі 10 000 грн рахунку за №683/28/07 від 28 липня 2023 року.

З цих підстав суд відхиляє доводи представника відповідача про відсутність в матеріалах справи належних доказів щодо понесення позивачем витрат на правову допомогу, яка надається адвокатом Столітнім М.М.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що заявником доведено понесення ним витрат на надання правової допомоги у розмірі 10 000 грн під час розгляду у суді даної справи.

Водночас, враховуючи висновки суду про часткове задоволення позову, та вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 703,29 грн (20 000 * 2147,20 / 61 061,16) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3275,69 грн (20 000 * 10 000 / 61 061,16), пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту за №4894140 від 09 жовтня 2021 року в розмірі 20 000 (двадцять тисяч) гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 703 (сімсот три) грн 29 коп сплаченого судового збору та 3275 (три тисячі двісті сімдесят п`ять) грн 69 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 08 березня 2024 року.

Головуюча суддя І.М. Черніцька