Справа № 697/293/22
Провадження № 2/697/22/2024
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2024 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Колісник Л.О.

з участю секретаря с/з Десятник О.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Назаренка С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Канів Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, припинення зобов`язання, розірвання договору, стягнення безпідставно отриманих коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 через свого представника звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, припинення зобов`язання, розірвання договору, стягнення безпідставно отриманих коштів.

В обгрунтування позову зазначено, що 27.02.2019 позивачем було відкрито банківські рахунки в АТ КБ «Приватбанк», а саме: НОМЕР_1 дебетова платіжна картка Mastercart «Картка для виплат» № НОМЕР_2 , для отримання заробітної плати та інших надходжень; НОМЕР_3 - дебетова платіжна картка Mastercart «Картка «Універсальна» № НОМЕР_2 , яка зі слів працівника банку оформлюється автоматично, в додаток до основного рахунку. Водночас платіжні карти видані з прив`язкою до різних рахунків. Оформлення рахунків та видачі платіжних карток здійснювалося за допомогою комп`ютерного планшету, документи для ознайомлення та підпису позивачеві не надавалися. 18.10.2021 позивач довідався, що з його рахунку НОМЕР_3 списано кошти в розмірі 38971,37 грн. Працівники банку не змогли пояснити підставу та спосіб списання цих коштів з рахунку позивача. За даним фактом зняття з кредитної картки ОСОБА_2 невідомою особою за заявою позивача було відкрите кримінальне провадження № 0000339 за ч.1 ст. 185 КК України. Виписку по рахунку НОМЕР_3 і додатковим рахункам до договору SAMDNWFC5 від 27.02.2019. 07.05.2021 по рахунку встановлений ліміт в розмірі 38000,00 грн. Позивач кредитними коштами не користувався. 10.06.2021 по рахунку встановлений кредитний ліміт в розмірі 40000,00 грн. 18.10.2021 здійснено транзакцію «Переказ зі своєї картки» на суму 29367,50 грн., сума комісії за операцію 1174,67 грн. 18.10.2021 здійснено транзакцію «Переказ зі своєї картки» на суму 8105,50 грн., сума комісії за операцію 324,20 грн. 26.11.2021 здійснено транзакцію «Погашення обов`язкового платежу» з картки НОМЕР_4 на суму 1175,00 грн. 01.12.2021 здійснено транзакцію «Списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 відсотка нараховано 1967,56 UAН» на суму 1967,56 грн. 09.12.2021 року здійснено транзакцію «Автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_4 на суму 773,52 грн. 26.12.2021 року здійснено транзакцію Погашення обов`язкового платежу з карти НОМЕР_4 на суму 1300,00 грн. 01.01.2022 здійснено транзакцію «Списання відсотків за використання кредитного ліміту за ставкою 3,5 відсотка нараховано 1328,61 UAН» на суму 1328,61 грн. 03.01.2022 року здійснено транзакцію «Автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_4 на суму 50,00 грн. 04.01.2022 здійснено транзакцію «Автоматичне погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_4 на суму 40,00 грн. Оскільки позивач не замовляв послуги по встановленню кредитного ліміту і відношення до списання коштів з рахунку не має, банк, на думку позивача, порушив його права, оскільки зобов`язався зберігати належні позивачу кошти. Безпідставно списані кошти в розмірі 38971,37 грн. є безпідставно набутими, як кошти переказані банком неналежному отримувачу підлягають стягненню з відповідача. Також у позові зазначено, що при наданні кредиту шляхом безготівкового перерахування, як і при видачі кредиту готівкою, кредитний договір не є доказом надання кредитних коштів. Для підтвердження надання кредиту необхідне обов`язкове складання окремого первинного документа, який має бути оформлений належним чином та має відповідні реквізити. Операції надання кредиту на поточний рахунок позичальника оформляються проводками. Тобто, у разі перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника, оформляється меморіальний документ у відповідності до Постанови Правління НБУ від 18.06.2003 та наказу Міністерства фінансів України № 755 від 08.09.2017.

Проте, з виписки вбачається, що кошти в розмірі 40000,00 грн., як кредитний ліміт на рахунок позивача не зараховувалися, відповідно останнім не отримані. В порушення вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач не ознайомив зі справжніми умовами кредитування, не надав повної, всебічної інформації про вартість кредиту. Відкриття поточного рахунку операції, за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів, проводиться на підставі укладеного між банком і клієнтом у письмовій формі договору, у якому обов`язково мають бути зазначені умови відкриття поточного рахунку та особливості його використання. Крім договору Банк зобов`язаний надати клієнту Правила використання спеціального платіжного засобу і Тарифи банку. Клієнт може ініціювати списання коштів, а банк зобов`язаний ідентифікувати його особу. Позивач не вчиняв розпорядження відповідачеві щодо списання, перерахунку коштів та не вчиняв будь-які інші дії, що могли призвести до списання грошових коштів з його рахунків. Обов`язок банку в разі виявлення незаконного списання коштів - повернути їх на рахунок клієнта. Крім функцій розрахунково-касового обслуговування клієнта, банк має виконувати функцію зберігання його грошових коштів, які перебували на поточному рахунку, і несе відповідальність за безпеку власної платіжної системи та грошових коштів. З огляду на виписку від 10.01.2022 № 1SS35BOQ2FK53IHO на момент несанкціонованого списання коштів з рахунку НОМЕР_5 на банківському рахунку обліковувалися особисті кошти позивача в розмірі 0,95 грн., що підтверджується транзакціями по рахунку з 07.05.2021 по 20.06.2021. Проте, відповідачем було порушено права позивача як споживача фінансових послуг, оскільки йому не надано графік платежів за кредитним договором, детального розпису сукупної вартості кредиту з урахуванням кредитної ставки, інших фінансових зобов`язань. Вказане ввело в оману позивача. Відповідач порушив умови договору, чим завдав позивачеві шкоди та позбавив того, на що він розраховував при укладенні договору. Позивач у договірних відносинах із банком розраховував на розрахунково-касове обслуговування, самостійне розпорядження власними коштами, дотримання відповідачем як банківською установою умов збереження належних йому коштів та недопущення несанкціонованого їх переказу. Проте відбувся несанкціонований переказ відповідачем грошових коштів, в тому числі за рахунок кредитних коштів, неможливість використання власних коштів позивачем, невідновлення банком залишку по його банківському рахунку, нарахування процентів, пені та штрафів за користування кредитними коштами, яких він не отримував. За таких обставин наявні правові підстави для розірвання договору на вимогу позивача. Крім того, внаслідок здійснення транзакції за рахунок особистих коштів позивача відповідачем безпідставно набуто грошові кошти в розмірі 3338,52 грн., які підлягають поверненню, оскільки правова підстава їх набуття у відповідача відсутня. Позивач просить визнати зобов`язання між ОСОБА_2 та АТ КБ ПриватБанк за договором SAMDNWFC5 від 27.02.2019 припиненими. Договір SAMDNWFC5 від 27.02.2019 між ОСОБА_2 та АТ КБ ПриватБанк розірвати. Стягнути з АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти за договором SAMDNWFC9 від 27.02.2019 в розмірі 3338,52 грн. Стягнути з АТ КБ ПриватБанк на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 8000,00 грн.

06.09.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позов в якому він позовні вимоги не визнав. У відзиві зазначено про те, що відповідач не погоджується із правовою позицією позивача щодо існування підстав про припинення нарахування відсотків та договірного списання коштів. Позивач звернувся в банк та підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг в Приватбанку та паспорт споживчого кредитування від 27.02.2019, згідно яких позивачу було відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку НОМЕР_6 зі строком дії 10/23. З дати відкриття карткового рахунку банком було встановлено кредитний ліміт у початковому розмірі 30000,00 грн., який в подальшому був змінений. Підписані позивачем заява про приєднання до Умов та Правил надання послуг та Паспорт споживчого кредитування містять у собі всі істотні умови кредитування Приватбанком з використанням кредитних карток. Ці документи підписані обома сторонами та становлять собою Договір банківського обслуговування. Підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання послуг та Паспорта споживчого кредитування від 27.02.2019, отримання кредитної картки та встановлення кредитного ліміту позивачем не оспорюються. Набуття однією зі сторін майна за рахунок іншої в порядку виконання договірного зобов`язання не є безпідставним. Правовідносини між сторонами діють у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами. Відповідно до п. 6 п. 4 розділу Порядку емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використання визначено, що платіжна операція - це дія ініційована користувачем електронного платіжного засобу з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та /або його реквізитів за банківськими рахунками. Банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів у вигляді мобільного платіжного інструменту та обслуговування операцій з їх використанням. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватись ним. Користувач зобов`язаний негайно повідомити банк після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків за здійснення операцій та відповідальність несе користувач. Позивач не підтверджує лише зняття кредитних коштів з його картки за 18.09.2021 на загальну суму 38 971,37 грн. і посилається на шахрайські дії невідомої особи стосовно нього. На підтвердження фактів щодо зняття кредитних коштів з його рахунка позивач надає лише заяву до правоохоронних органів і виписку по рахунку. Будь-яких пояснень щодо обставин зняття коштів позивач не надає. Проте лише вирок, рішення, постанова суду, що набрали законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу, про правові наслідки дій чи бездіяльності особи. Доказів, які б встановлювали факти здійснення шахрайських дій з картковим рахунком, не надано. Платіжні операції за 18.09.2021 здійснені як через особистий кабінет Приват24 шляхом переказу коштів на рахунок, відкритий в іншому банку, що можливе лише за допомогою проведення належної авторизації, так і шляхом зняття готівки в банкоматі банку, що можливе за наявності самої платіжної картки та введенням вірних реквізитів картки та пін-коду до неї. У відзиві на позов також зазначається про те, що банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта. Позивач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що відображено у розрахунку заборгованості за договором. Тому не було списання коштів банком без достатньої правової підстави.

Позивач у судове засідання не з`явився, уповноважив представляти свої інтереси представника позивача.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, суду пояснив, що позивач отримав зарплатну картку в ПриватБанку. При цьому йому вручили також кредитну картку та пояснили, що зарплатна картка без кредитної не працює. Кредит позивачу був непотрібний, але в банку повідомили, що при відкритті основного рахунку необхідно отримати і кредитну картку. Пізніше на його телефон надійшло SМS-повідомлення про зняття коштів. Оскільки кредитних коштів він не брав, його родичі карткою не користувалися, позивач звернувся в поліцію із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Кредитного договору позивач не підписував. На вимогу пред`явити оригінал Кредитного договору ПриватБанк до суду такого доказу не надав, оскільки такого договору не існує. Позивач не користувався кредитною карткою, кошти знімались автоматично, і йому не відомо, хто і як знімав кошти, в тому числі і на АЗС. Банк протилежного не довів. Відповідач також самостійно списував кошти із зарплатної картки позивача, а тому повинен їх повернути..

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, пояснив що належним доказом вчинення кримінального правопорушення є вирок. Проте рішенням суду не зафіксовано факт вини третьої особи щодо заволодіння кредитними коштами. Позивач підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, і вона разом з Тарифами та Умовами становить кредитний договір. Це є договором приєднання і підставою для отримання кредиту. Позивач використовував кошти кожного дня, здійснював платежі через Приват24, а також знімав кошти у банкоматах, що підтверджує факт використання позивачем карток, а відповідно і підписання договорів. Позивач повинен довести те, що банк не здійснив належних заходів щодо зберігання коштів. ОСОБА_2 повідомив про кримінальне правопорушення лише через два тижні після списання коштів, але інших фактів він не повідомляє. Отже, саме клієнт несе відповідальність за виконання зобов`язань. Позовні вимоги обґрунтовані припущеннями про те, що нібито якась особа заволоділа коштами з кредитного рахунку. Але саме позивач несе відповідальність за збереження інформації щодо його рахунку та передачу її іншим особам. Крім того, позивач користувався кредитною карткою, з якої перераховані кошти 18.10.2021 через додаток Приват24, оскільки при знятті коштів у банкоматі у виписці зазначалася б адреса банкомату. Представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. 2, 12, 13 ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» було видано Позивачу ОСОБА_2 картку для виплат № НОМЕР_2 та картку «Універсальна» № НОМЕР_7 . Вказане підтверджується матеріалами справи та сторонами не оспорюється.

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_3 НОМЕР_1 , за яким була видана картка № НОМЕР_8 , за період з 10.01.2021 по 10.01.2022 здійснювались банківські операції, в тому числі зарахування заробітної плати, зняття готівки в банкоматах, перерахування коштів через Приват24 та оплата продукції та послуг.

Як вбачається із вказаної виписки, 26.11.2021 та 26.12.2021 з рахунку позивача НОМЕР_1 на погашення обов`язкового платежу по картці НОМЕР_9 відбулось списання 1175,00 грн. та 1300,00 грн. відповідно. 09.12.2021, 03.01.2022 та 04.01.2022 з цього ж рахунку позивача відбулося автоматичне списання грошових коштів для погашення простроченої заборгованості по карті НОМЕР_9 на суму 773,52 грн., 57,00 грн. та 40,00 грн. відповідно. Всього за вказаний період з рахунку позивача НОМЕР_1 автоматично списано 3338,52 грн.

Із виписки по картці ОСОБА_2 НОМЕР_10 , рахунок НОМЕР_11 і додатковим рахунком договору SAMDMWFC5 від 27.02.2019 за період 10.01.2021 - 10.01.2022 здійснювалися банківські операції, в тому числі: поповнення готівкою своєї картки в терміналі самообслуговування, оплата послуг АЗС, зарахування суми вкладу з «Скарбнички», зняття щомісячного платежу за страховку «Захист на кожен день». 07.05.2021 за цією карткою встановлено кредитний ліміт у сумі 38000,00 грн. 10.06.2021 кредитний ліміт збільшено до 40 000,00 грн. 18.10.2021 з цієї картки здійснено дві транзакції - переказ коштів в сумі 30542,17 грн. та 8329,20 грн. З 26.11.2021 до 04.01.2022 на вказану картку відбулось зарахування обов`язкових платежів та погашення простроченої заборгованості з карти НОМЕР_4 на загальну суму 3338,52 грн.

Згідно зі ст. 55 Закону «Про банки та банківську діяльність», відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами між клієнтом та банком. Банк зобов`язаний докладати максимальних зусиль для уникнення конфлікту інтересів клієнту банку.

Згідно п.п.14.9. ст. 14 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", який був чинній на час виникнення правовідносин між сторонами, Банк зобов`язаний під час видачі електронного платіжного засобу надати користувачеві примірник договору, правил користування електронним платіжним засобом та тарифів банку на обслуговування електронного платіжного засобу. Національний банк України має право встановлювати обов`язкові умови договору.

При цьому, як вказує представник позивача, відповідач не надав примірник договору, а сам договір позивач не підписував.

В копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку для індивідуальних клієнтів, приватних підприємців та керівників корпоративних клієнтів від 27.02.2019 містяться підписи навпроти прізвища клієнта ОСОБА_2 та співробітника банку ОСОБА_4 .

Представник відповідача стверджує, що вказана Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку і Тарифами становлять договір банківського обслуговування, який є структурованим документом. До копії Анкети-заяви представником відповідача також додано копію окремо роздрукованих аркушів з інформацією та контактними даними кредитодавця, основними умовами кредитування, урахуванням побажань споживача, порядку повернення кредиту, додаткової інформації, інформації щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, інші важливі правові аспекти.

В одному з окремих аркушів зазначено право споживача відмовитись від договору про споживчий кредит, достроково повернути споживчий кредит, а також зазначено про те, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної у цьому паспорті споживчого кредиту і будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням інформації про майновий та сімейний стан розмір доходів. Також зазначено дату надання інформації 27.02.2019 та те, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 14.03.2019. Навпроти графи «підпис споживача» наявний підписи та зазначено « ОСОБА_5 ».

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, в АТ КБ «ПриватБанк» що 27.02.2019 ОСОБА_2 відкрито поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка.

Анкета-заява містить паспортні та анкетні дані відповідача, водночас, в анкеті відсутні дані про розмір встановленого кредитного ліміту, процентну ставку, строк кредитування, наслідки порушення умов кредитування, тощо. В даній анкеті-заяві є лише посилання на те, що ОСОБА_2 погоджується з тим, що дана заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк», які розміщено на офіційному сайті банку в мережі інтернет, та які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування, а також на зміну в односторонньому порядку Банком Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Ч.2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За положеннями абзацу 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно із цим Законом послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (п.17 і 23 ст. 1).

Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

У рішенні від 11.07.2013 №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 4 ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Виходячи з наведених норм чинного законодавства, договір, в тому числі і кредитний, може бути укладений шляхом приєднання до запропонованих умов однією із сторін оформлений у формулярах або інших стандартних формах.

У разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), зазначено наступну правову позицію щодо належного стандарту доведення факту узгодження Умов та правил банківських послуг.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, відсутні підстави вважати, що при підписанні Анкети-заяви відповідач ознайомився з Умовами та правилами надання банківських послуг у Приватбанку та був укладений договору кредиту на тих умовах, які там зазначені.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76,77 ЦПК України).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Із наданих відповідачем доказів тільки Анкета-заява містить підпис клієнта. Водночас, Анкета-заява не містить відповідних істотних умов кредитного договору, в указаній заяві відсутні будь-які дані стосовно оформлення кредиту, зазначення суми кредитного ліміту, строку повернення кредиту, визначення розміру процентів за користування кредитом та інших істотних умов.

Надані відповідачем копії окремих аркушів паспорта споживчого кредиту містять інформацію про контактні дані кредитодавця, основні умови кредитування та побажання споживача, порядок повернення кредиту, додаткову інформацію, інші важливі аспекти, інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та зазначено, що вказана інформація зберігає чинність та є актуальною до 14.03.2019.

За таких умов, докази, які підтверджують, що ОСОБА_2 на час встановлення йому кредитного ліміту 07.05 2021 був обізнаний з умовами кредитного Договору, відсутні.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази ознайомлення ОСОБА_2 з Умовами та Правилами надання банківських послуг у Приватбанку в редакції, яка діяла на час виникнення правовідносин між сторонами.

Отже, підстав стверджувати, що Анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку сторонами було погоджено умови кредитного договору, відповідно до яких банк мав право самостійно здійснювати списання коштів з рахунку позивача на свою користь, також немає.

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що сторони узгоджували розмір відсотків, інших платежів за договором кредиту, порядок їх сплати, зокрема відсутні докази узгодження сторонами автоматичного списання коштів з банківського рахунку клієнта без погодження клієнта, суд дійшов висновку, що автоматичне списання особистих коштів з банківського рахунку позивача НОМЕР_1 є неправомірним та безпідставним, а тому списані Банком кошти із цього рахунку підлягають поверненню позивачу.

У зв`язку з цим суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 безпідставно отриманих коштів за договором SAMDNWFC9 від 27.02.2019 у розмірі 3338,52 грн.

Водночас суд позбавлений можливості оцінити доводи та заперечення сторін щодо несанкціонованого списання із кредитного рахунку позивача кредитних коштів на загальну суму 38928,07 грн. у зв`язку з відсутністю доказів, які поза розумним сумнівом підтверджували обставини, на які посилається кожна зі сторін.

Як вбачається із виписок як по картці НОМЕР_10 так і по картці НОМЕР_8 кожна транзакція містить деталі такої операції, зокрема, вид платіжного інструменту, який використовувався для перерахування чи зняття коштів, в тому числі при переказу з власної картки ОСОБА_2 через додаток Приват24 іншому одержувачу чи поповнення власної картки в терміналі самообслуговування.

При здійсненні транзакцій 18.10.2021 з картки «Універсальна» № НОМЕР_10 деталі операції та вид платіжного інструменту, що використовувався при переказі зі своєї картки, не зазначені.

На підтвердження своїх доводів щодо несанкціонованого списання кредитних коштів і в обгрунтування вимог про розірвання у зв`язку з цим кредитного договору та визнання зобов`язання по ньому припиненими, позивач надав копію Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань про внесення відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення за ч.1 ст. 185 КК України. Обставинами, які можуть свідчити про вчинення кримінального порушення відповідно до заяви ОСОБА_2 зазначено, що 23.10.2021 невідомою особою з невідомих обставин було знято грошові кошти з кредитної картки потерпілого ОСОБА_2 , чим завдала потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

У позовній заяві позивач зазначає, що довідався про зняття грошових коштів зі своєї кредитної картки невідомою особою 18.10.2021. Інформації про дату повідомлення банку про несанкціоноване списання коштів з рахунку ОСОБА_2 , результати проведення службового розслідування службою безпеки ПриватБанку чи досудового розслідування матеріали справи не містять.

Згідно з ч.2, 3 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч.1,2,4 ст. 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Статтею 652 ЦК України передбачено, що укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, однак в ході виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, коли вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не укладали би договору або уклали його на інших умовах.

Тобто розірвання договору через істотну зміну обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли залишення відповідного правочину в силі призведе до завдання шкоди стороні, яка значно перевищує витрати, необхідні для виконання договору на первісних умовах. При цьому можливість розірвання договору пов`язується безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з одночасною наявністю чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, за істотної зміни обставин.

Такі ж правові висновки містяться у Постанові Верховного Суду від 18.01.2023 у справі № 686/17744/21.

Жодна зі сторін не подала доказів щодо підтвердження чи спростування несанкціонованого списання кредитних коштів з рахунку позивача. Суду також не надано Умови та правила надання банківських послуг у Приватбанку, в редакції чинній на час виникнення цивільних правовідносин, і з якими був ознайомлений позивач. Клопотань про витребування таких доказів, проведення судової експертизи документів фінансово-кредитних операцій до суду не надходило.

У зв`язку з цим суд позбавлений можливості надати оцінку доводам сторін щодо покладення відповідальності за списання коштів з рахунку ОСОБА_2 на одну з них та встановити підстави для розірвання кредитного договору і визнання зобов`язань між ОСОБА_2 та АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором припиненими.

Тому у позовних вимогах в частині визнання зобов`язання між ОСОБА_2 та АТ КБ ПриватБанк за договором SAMDNWFC5 від 27.02.2019 припиненими та розірвання Договору SAMDNWFC5 від 27.02.2019 між ОСОБА_2 та АТ КБ ПриватБанк необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Щодо вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат : 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд з`ясовує склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Суд зазначає, що представником позивача на підтвердження понесення витрат на правову допомогу надано такі документи: копія договору про надання правничої допомоги № 60 від 01.11.2021, укладеного між адвокатом Бовшиком М.Ю. та Прядкою О.В., детальний опис робіт, виконаних адвокатом на здійснення витрат, необхідних для надання правничої допомоги від 11.02.2022, акт прийому-передачі виконаних робіт від 11.02.2022 до Договору № 60 від 01.11.2021, квитанція до прибуткового касового ордеру від 11.02.2022, згідно з якими гонорар за надану правничу допомогу ОСОБА_2 сплачено адвокату Бовшику М.Ю. у розмірі 8000,00 грн.

Суд вважає, що вказані документи є належними доказами на підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а такі витрати відповідають критеріям реальності, дійсності, необхідності та розумності.

Оскільки судом задоволені позовні вимоги частково, судові витрати на правничу допомогу необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам, а саме у сумі 2666,67 грн.

Крім того, позивач як споживач банківських послуг звільнений від сплати судового збору за розгляд справи відповідно до ч.3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Зважаючи на те, що судом була задоволена позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно отриманих коштів в розмірі 3338,52 грн., з АТ КБ «ПриватБанк» необхідно стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, який підлягав сплаті за цією вимогою на час подання позову, а саме 992,40 грн.

Керуючись ст. 2, 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів, припинення зобов`язання, розірвання договору, стягнення безпідставно отриманих коштів задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 безпідставно отримані кошти за договором SAMDNWFC9 від 27.02.2019 в розмірі 3338,52 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в розмірі 2666,67 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 13.03.2024.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_12 , місце реєстрації: АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне товариство комерційний Банк «ПриватБанк», , поштовий індекс 01001, м. Київ, вул. М. Грушевського, буд. 1-Д; поштовий індекс 49094, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50.

Головуючий Л . О . Колісник