Дата документу 27.02.2024 Справа № 317/2021/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/2021/22 Головуючий у 1 інстанції: Мінгазов Р.В.
Провадження № 22-ц/807/31/24 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«27» лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Маловічко С.В.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 12 травня 2008 року заступником прокурора Запорізької області порушено кримінальну справу № 190806пр за фактом порушення 15 лютого 2007 року Правил безпеки дорожнього руху, які спричинили потерпілій ОСОБА_3 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

15 вересня 2008 року старшим слідчим прокуратури Комунарського району міста Запоріжжі в рамках розслідування кримінальної справи № 190806пр порушено кримінальну справу відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

17 жовтня 2008 року постановою старшого слідчого прокуратури Комунарського району міста Запоріжжі в рамках розслідування кримінальної справи його притягнуто у якості обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України та обрано запобіжний захід у вигляд підписки про невиїзд.

19 листопада 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004325 внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, яке мале місце 15 лютого 2007 року за участі його як водія та пішохода ОСОБА_3

19 грудня 2016 року було складено слідчим, погоджено із прокурором повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, яке вручене йому та його захиснику 06 січня 2017 року.

28 лютого 2017 року складено слідчим, затверджено прокурором та направлено до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя для розгляду по суті обвинувальний акт відносно нього у кримінальному провадженні №0004325 від 19 листопада 2013 року.

17 січня 2022 року вироком Орджонікідзевского районного суду м. Запоріжжя у справі № 335/3005/17, залишеним без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2022 року, його визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України - за недоведеністю вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Вважав, що діями органу дізнання та досудового слідства у вигляді незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності, йому було завдано моральної шкоди, пов`язаної з незаконним пред`явленням обвинувачення протягом 164 місяців та 15 днів з 15 вересня 2008 року (порушення кримінальної справи) по 29 червня 2022 року (набрання законної сили виправдувальним вироком суду) та, враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідки й інші негативні впливи внаслідок притягнення його до кримінальної відповідальності, розмір відшкодування моральної шкоди не може бути меншим 1 069 250 грн. із розрахунку мінімального розміру заробітної плати в 2022 році 6500 грн.

На підставі зазначеного просив стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1 069 250 грн., стягнути з Запорізької обласної прокуратури на його користь витрати на правову допомогу та інші судові витрати.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 468 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що розмір моральної шкоди необхідно було розраховувати, виходячи з 6700 грн. за кожний місяць перебування під слідством і судом, оскільки рішення суду ухвалено 12 січня 2023 року, судом першої інстанції не враховано частину періоду, коли він перебував під слідством та судом, тривалістю 24 дні, просив змінити рішення суду шляхом викладення резолютивної частини рішення суду в новій редакції, частково задовольнити позов та стягнути з Державного бюджету України на його користь 487 760 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Запорізька обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно встановлено дату початку кримінального переслідування позивача, оскільки постанова про притягнення ОСОБА_1 в якості обвинуваченого та обрання запобіжного заходу постановлена 17 жовтня 2007 року, а тому позивач перебував під слідством 71 місць та 22 дні, просила змінити мотивувальну частину рішення суду, зазначивши дату початку перебування позивача під судом та слідством з 17 жовтня 2008 року, в іншій частині рішення суду залишити без змін, вирішити питання про судові витрати.

Державна казначейська служба України подала відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , в якому зазначила, що розрахунок моральної шкоди позивача, є хибним, оскільки період відшкодування моральної шкоди обраховується з часу пред`явлення обвинувачення до постановлення виправдувального вироку.

Державна казначейська служба України подала відзив на апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури, в якому зазначила, що протиправність дій посадових осіб органу досудового розслідування не встановлена в судовому порядку, період відшкодування моральної шкоди обраховується з часу пред`явлення обвинувачення до постановлення виправдувального вироку, а тому безпідставні посилання прокуратури на необхідність врахування двох періодів.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню.

За приписами п.2 ч. 1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи підтверджено, що 15 вересня 2008 року постановою старшого слідчого прокуратури Комунарського району м. Запоріжжя Шершнева А.П. відносно ОСОБА_1 порушено кримінальну справу за ч. 1 ст. 286 КК України (т. 1, а.с.19).

Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року у справі № 335/3005/17, який залишено без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2022 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (т. 1, а.с. 20-24, 25-30).

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких відокремлено посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Порядок відшкодування такої шкоди визначається законом (частина сьома статті 1176 ЦК України).

Право на відшкодування шкоди в розмірах і порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадках постановлення виправдувального вироку суду (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду").

Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується (повертається), в тому числі й моральна шкода.

У спорах, що випливають з деліктних правовідносин, зокрема зі спеціального делікту, передбаченого статтею 1176 ЦК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 перебував під слідством та судом з 15 вересня 2008 року по 15 квітня 2009 року та з 06 січня 2017 року по 29 червня 2022 року, тобто 27 місяці і 24 дні, незаконно, оскільки вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року у справі № 335/3005/17, який залишено без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2022 року, ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Наявність виправдувального вироку про визнання ОСОБА_1 невинуватим стала підставою для стягнення на його користь моральної шкоди.

Однак, постановою Верховного Суду від 14 березня 2023 року у справі № 335/3005/17 ухвалу Запорізького апеляційного суду від 29 червня 2022 року щодо ОСОБА_1 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції (т. 2, а.с. 12-15).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 04 квітня 2023 року зупинено провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 та Запорізької обласної прокуратури на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури, до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальній справі № 335/3005/17 по обвинуваченню ОСОБА_1 (т. 2, а.с. 28-30).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2024 року апеляційні скарги потерпілої ОСОБА_3 , прокурора у кримінальному провадженні Ніколенко О.О. задоволено частково.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає (т. 2, а.с. 43).

Таким чином, вирок Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року у справі № 335/3005/17, яким ОСОБА_1 визнано невинуватим та виправдано його на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, за недоведеністю, що в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, скасований ухвалою Запорізького апеляційного суду від 11 січня 2024 року. Кримінальне провадження на цей час перебуває в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.

Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства та прокуратури, у порядку, визначеному статтею 1176 ЦК України та Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2022 року у справі № 335/3005/17.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 07 квітня 2021 року у справі № 328/1790/18.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до п. 2 ч.1 ст.376 ЦПК України з прийняттям нової постанови про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Запорізької обласної прокуратури задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 12 січня 2023 року у цій справі скасувати та прийняти нову постанову.

Позов ОСОБА_1 до Запорізької обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства і прокуратури залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 лютого 2024 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: В.Ю. Бєлка

С.В.Маловічко