Справа № 507/473/14-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

секретаря - Романової К.Т.

розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні №64194720 та у виконавчих листах у справі №507/473/14-ц, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання,-

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва із заявою, в якій просить суд замінити стягувача ТОВ «ФК «Фінрайт» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та видати дублікат виконавчого листа, поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №507/473/14-ц за позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2014 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Імексбанк» 29854,67 грн. 19.10.2020 року ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва замінено стягувача ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» у виконавчому листі №507/473/14-ц, виданому на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва в цивільній справі за позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. На підставі виданого виконавчого листа 20.01.2021 року відкрито виконавче провадження №64194720 в Центральному ВДВС у місті Миколаєві ПМУМЮ (м.Одеса). Згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень вказане виконавче провадження завершено. 06.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір №126 про відступлення права вимоги, на підставі якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями за кредитним договором №999-00026357/1 від 25.07.2012 р. перейшло до ТОВ «ФК «Еліт фінанс» (новий кредитор). Враховуючи наведене та на підставі вимог ч.1 ст. 512 ЦК України, заявник просить суд замінити стягувача ТОВ «ФК «Фінрайт» як вибулої сторони на його правонаступника, а семе: ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» у виконавчих листах , виданих по справі № 507/473/14-ц , у виконавчому провадженні № 64194720. Також просить видати дублікат виконавчих листів щодо боржника та поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих листів до виконання. Посилається на те, що сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі виконавчої служби свідчить про те, що їх було втрачено.

Оскільки вказані причини заявник вважає об`єктивними та поважними, просить видати дублікати виконавчих листів та на підставі ч.1 ст. 433 ЦПК України поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання, посилаючись на принцип обов`язковості рішення суду.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.12.2023 року дану заяву прийнято до розгляду.

В заяві ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» просило про розгляд заяви у відсутності представника заявника.

Боржник ОСОБА_1 надала заяву про розгляд заяви без її участі, просила прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства.

Інші заінтересовані особи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювався.

Згідно частин 3,4 ст. 433 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк. Про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання суд постановляє ухвалу.

Вивчивши заяву, додані до неї матеріали та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

У статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Судом встановлено, що заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 26.11.2014 року в цивільній справі № 507/473/14-ц позов Публічного акціонерного товариства "Імексбанк" задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства "Імексбанк" заборгованість за кредитним договором № 999-00026357/1 від 25 липня 2012 року в сумі 29 854 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят чотири ) грн. 67 коп., з яких: заборгованість за кредитом складає 25194 грн. 14 коп., заборгованість по сплаті відсотків 1660 грн. 53 коп., комісія за розрахункове обслуговування поточного рахунку 1800 грн. 00 коп., штраф 1200 грн. 00 коп., а також судовий збір в сумі 299 (двісті дев`яносто дев`ять ) грн. 54 коп.

Ухвалою Центрального районного суду від 27.05.2016 року заяву ПАТ «Імексбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання - задоволено. Поновлено ПАТ «Імексбанк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого документу (виконавчих документів) виданого (виданих) на підставі заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 листопада 2014 року по справі № 507/473/14-ц за позовом публічного акціонерного товариства «Імексбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 19.10.2020 року замінено стягувача ПАТ «Імексбанк» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» у виконавчому листі №507/473/14-ц, виданому на підставі рішення Центрального районного суду м. Миколаєва в цивільній справі за позовом ПАТ «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

06.12.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Фінрайт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір №126 про відступлення права вимоги, на підставі якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями за кредитним договором №999-00026357/1 від 25.07.2012 р. перейшло до ТОВ «ФК «Еліт фінанс».

Щодо заміни стягувача у виконавчих листах.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Виходячи з положення ч.1 ст.510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

За приписами постанови Верховного Суду України від 20.11.2013 року №6-122цс13 за своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку із заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 закону «Про виконавче провадження» (в чинній на час постановлення оскаржуваних ухвал редакції) за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник). Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Згідно ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512,514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 14 ЦПК України і статті 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Положення ст. ст. 124 та 129 Конституції України були розглянуті Конституційним Судом України, який у своєму рішенні № 18-рп/2012 від 13.12.2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Розглядаючи справу № 5-рп/2013, Конституційний Суд України у своєму рішенні від 26.06.2013 зазначив, що право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - Європейський суд) як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду в справі "Совтрансавто-Холдинг" протиУкраїни" (заява № 48553/99) від 25.07.2002 зазначено, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовийрозгляд, гарантований статтею 6 § 1, повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права, як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ("Брумареску проти Румунії").

Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересахс успільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У п. 43 рішення Європейського суду від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (заява № 60750/00) суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однакце право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, якби стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, якийд оговірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також у рішенні Європейського суду від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній зі сторін.

Таким чином, судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судового рішення не призводить до відновлення порушеного права. Відсутність у сторони можливості домогтися виконання судового рішення, винесеного на його користь, є втручанням у право сторони на мирне володіння майном, що порушенням першого пункту статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Враховуючи, що рішення суду фактично не виконано, а також те, що ТОВ «ФК «Еліт Фінанс»прийняло право вимоги, що належали первісному кредитору, тим самим, ставши новим кредитором за вищезазначеним кредитним договором, одержало право вимагати від боржника належного виконання всіх зобов`язань, то суд приходить до висновку, що дані обставини є підставою для задоволення заяви в частині заміни стягувача у виконавчому листі у справі №507/473/14-ц.

Суд також враховує, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні №64194720.

Можливість заміни сторони її правонаступником у справі, яка є розглянутою та винесено з цього приводу відповідне процесуальне рішення, регламентована ст. 442 ЦПК України.

Нормами даної статті передбачена можливість заміни стягувача у відкритому виконавчому провадженні або стягувача у виконавчому листі.

З правових висновків Великої палати ВC, викладених у постанові від 03.11.2020 у справі №916/617/17, вбачається, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Відповідно до відкриття виконавчого провадження можливою є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі.

Тобто, необхідною умовою для заміни сторони виконавчого провадження є перебування вказаного виконавчого документа на виконанні, а для заміни стягувача у виконавчому листі, відповідно заява може бути подана до відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа.

Згідно інформації з АСВП станом на 04.12.2023 року виконавче провадження №64194720 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» заборгованості завершено.

За такого, виконавче провадження №64194720 вже не здійснюється й належним способом захисту інтересів нового кредитора є саме заміна стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, що узгоджується з приписами ч.5 ст.442 ЦПК України, а отже, вимога в частині заміни сторони у виконавчому провадженні не підлягає задоволенню.

Щодо видачі дублікату виконавчого листа та поновлення пропущеного строку на його пред`явлення.

З матеріалів справи вбачається, що у заявника відсутні оригінали виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінрайт» заборгованість за кредитним договором. Інформацією про їх місцезнаходження заявник не володіє.

У зв`язку з тим, що правонаступник стягувача звернувся до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа стосовно ОСОБА_1 , у суду є всі підстави вважати, що оригінал виконавчого листа щодо ОСОБА_1 втрачено.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Верховний суд у своїй Постанові від 24 січня 2022 року у справі № 18/113- 53/81 висловив позицію про те, що процесуальний закон не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дублікату з мотивів її необгрунтованості та не зобов`язує наводити причини втрати.

За умови встановлення факту невиконання судового рішення видача дублікату не порушує прав боржників та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі.

Враховуючи той факт, що виконавчі листи було втрачено, а до заявника перейшло право вимоги, суд вважає необхідним видати дублікати виконавчого листа у справі № 507/473/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Також суд звертає увагу, що станом на день розгляду справи вищезазначене рішення не було виконано і боржником стягувачу не повернуті кошти.

Відповідно до ч. 6.ст. 12 Закону України"Про виконавче провадження", стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Єдиною та необхідною правовою підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. При цьому, поважність причин є оціночною категорією та повинна визначатися, виходячи з наявності реальних обставин, які фактично унеможливили вчинення особою відповідної процесуальної дії вчасно, тобто в межах строків, установлених законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Аналогічне положення містить ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, суд вважає, що з метою захисту прав та інтересів заявника, вимога про видачу дублікату виконавчого листа у справі №507/473/14-ц та поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа, підлягає задоволенню.

Керуючись п.1ч.1ст. 512 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 ЗУ «Про виконавче провадження»,п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» та ст. 433 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні №64194720 та у виконавчих листах у справі №507/473/14-ц, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для його пред`явлення на примусове виконання - задовольнити частково.

Замінити сторону стягувача з Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінрайт» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» () у виконавчому листі, виданому на виконання рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 26.11.2014 року у справі № 507/473/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором.

Видати дублікат виконавчого листа № 507/473/14-ц у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999-00026357/1 від 25.07.2021 року в сумі 29854,67 грн.

Поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 507/473/14-ц у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Імексбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 999-00026357/1 від 25.07.2021 року в сумі 29854,67 грн.

У іншій частині вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Н.П. Черенкова