Провадження №2/447/191/24
Справа №447/4205/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

11.03.2024 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Друзюк М.М.,

секретар судового засідання Іськів О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням( викликом) сторін цивільну справу за позовом ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» подав до Миколаївського районного суду Львівської області позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позов мотивує тим, що 22.07.2021 ОСОБА_1 уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (далі по тексту - ТОВ «Авентус Україна») електронний договір №4503844 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 13 600 грн строком на 3 дні, тобто до 25.07.2021. Між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Україна» (далі ТОВ «ФК « Фінтраст Україна») 03.05.2022 укладено договір факторингу №03-05/2022 згідно з умовами якого, ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу реєстру боржників до договору факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 37 631,20 грн. з яких: 13 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 031, 20 грн- сума заборгованості за відсотками, 11 929,1грн - інфлянційні втрати, 2319.73 грн- три відсотки річних та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн, у зв`язку з чим просив позов задовольнити.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді від 26.12.2023 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, призначено судове засідання у справі на 25.01.2024 об 11 год 00 хв. Відповідачу надано строк для подання відзиву та заперечень.

Представник позивача надіслала 19.01.2024 на адресу суду заву про розгляд справи у відсутності представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує.

Ухвалою суду від 22.01.2024 розгляд справи відкладено на 22.02.2024.

На адресу суду 23.01.2024 від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити в задоволенні позову, оскільки строк дії кредитного договору був визначений до 25.07.2021 та не змінювався, а доказів того, що кредитний договір було автоматично пролонговано та строк користування кредитом збільшено матеріали справи не містять. Також відповідачка вказує, що несплата та/або несвоєчасна сплата позичальником кредитних платежів не може слугувати належною підставою для продовження строку користування кредитом без волевиявлення сторін (у тому числі вчинення відповідних дій). Як зазначає відповідачка, факт часткової сплати кредиту у розмірі 8 927,27 грн. за кредитним договором №4503844 від 22.07.2021 позивач не заперечує у позовній заяві, відтак , враховуючи той факт, що договір № 4503844 від 22.07.2021 було укладено строком на три дні із стандартною процентною ставкою 1,90% в день, вважає, що виконала своє зобов`язання, та погасила кредит.

Крім того, у поданій суду заяві на зменшення витрат на професійну правничу допомогу відповідачка зазначила, що розумним розміром витрат на виплату послуг адвоката у даному випадку є сума в розмірі 500 грн. На думку відповідачки, представник позивача не надав детального опису фактично виконаних адвокатом робіт та витраченого на це часу, не надав доказів про те, які дії вчинялися адвокатом по збору доказів (адвокатські звернення тощо, відповіді на них), вартість складання позовної заяви 10 000 грн. є завищеною, неспівмірною з складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом та обсягом наданих послуг, ціною позову та значення справи для сторін, з огляду на те, що справа є малозначною, розглядається судом за правилами спрощеного позовного провадження, а для складання позовної заяви використовувався шаблон, в якому лише змінено дані відповідача, реквізити договору і розмір заборгованості, а така послуга як «подання до суду позовної заяви» взагалі не є видом правничої допомоги.

На адресу суду 09.02.2024 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якому просив позовні вимоги задовольнити. Зокрема, вказав, що відповідачка 31.07.2021, 11.08.2021, 26.08.2021 здійснювала часткову плату за процентами по кредитному договору , у зв`язку з чим відбулось продовження строку кредиту ще на три дні з стандартною процентною ставкою 1,90 %, а 29.08.2021 відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не уклала угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, у зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було автопролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 (дев?яносто) календарних днів поспіль.

У поданій 30.01.2024 на адресу суду заяві відповідачка просила проводити розгляд справи у її відсутності.

За таких обставин, суд проводить розгляд справи на підставі письмових доказів відповідно до ст.223 ЦПК України.

Суд, з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам в цілому, доходить наступного висновку.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 22.07.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Авентус Україна» електронний договір №4503844 про надання споживчого кредиту. Цей кредитний договір відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, де сторонами за згаданим кредитним договором своїми підписами додатково узгоджено істотні умови такого кредиту, а саме: ціну договору (кредит в сумі 13 600 грн.), строк договору (3 дні з можливістю пролонгації та авто пролонгації відповідно до умов договору), процентну ставку, відсотки річних, загальні витрати за кредитом, порядок повернення кредиту. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані споживачем товариству, з метою отримання кредиту (а.с.31-35).

У додатку №1 до договору №4503844 від 22.07.2021 визначено суму кредиту за розрахунковий період, види платежів за кредитом, реальну проценту річну ставку та загальну вартість кредиту (а.с.36).

Відповідно до довідки №1968 від 16.05.2022, виданої ТОВ «ФК «Контрактовий дім» ТОВ «Авентус Україна» повідомляє, про успішність наступної операції, згідно з договору з ТОВ «Авентус Україна» №087/20-П від 08.07.2020 ,на номер рахунку НОМЕР_1 у сумі 13 600 грн (а.с.14-16).

Відповідно до карти обліку договору (розрахунку заборгованості )за кредитним договором №4503844 від 22.07.2021 за період 22.07.2021 по 30.09.2023 прострочена заборгованість за кредитом становить 37 631,20 грн. з яких: 13 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 031,20 грн- сума заборгованості за відсотками..(а.с.17)

Відповідно до договору факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 , ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) , а ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників (а.с.9-13).

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 ТОВ «Авентус Україна» передав, а фактор ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» прийняв реєстр прав вимоги кількістю 5849 шт., та права вимоги боргу від позичальників . Реєстр прав вимоги передано в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 (а.с. 13).

Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 4503844 від 22.07.2021 в сумі 37 631,20 грн. з яких: 13 600 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 031,20 грн. - сума заборгованості за відсотками (а.с.30).

Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено письмово на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору (а.с.29)

Норми права, які застосував суд

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, у відповідачки виник обов`язок повернути позивачу грошові кошти отримані за кредитним договором у розмірі та на умовах встановлених договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор, відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 вищевказаного Закону, це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону, у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Згідно з ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти.

Відповідно до ч.1,3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з нормами ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами позову.

Судом встановлено, сторонами не спростовано, що 22.07.2021 ОСОБА_1 уклала з ТОВ «Авентус Україна» електронний договір №4503844 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого отримала кредит у розмірі 13 600 грн строком на 3 дні, тобто до 25.07.2021.

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором.

Надаючи оцінку аргументам позивача, суд зауважує, що відповідач, підписавши договір про надання кредиту, частково погашаючи суму кредиту фактично висловила свою згоду з формою договору та його умовами.

За змістом статті 1048 ЦК України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За умовами договору про надання споживчого кредиту № 4503844 від 22.07.2021 передбачено надання кредиту в розмірі 13 600 грн. строком на три дні, тобто до 25.07.2021, строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в розділі 4 цього договору, визначених законом підстав для стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами поза межами цього строку (строку кредитування) немає.

Відповідно до розділу 4 п.4.1 договору № 4503844 строк кредиту може бути продовжено: за ініціативою споживача на кількість днів, зазначену в п.1.4. договору, якщо між сторонами буде досягну домовленість про таке продовження у порядку, визначеному пп.4.2. (пп. 4.2.1-4.2.4.) договору; або в порядку автопролонгації, на кількість днів та відповідно до умов визначених в п. 4.3 (пп. 4.3.1 - 4.3.2) договору.

Згідно з положеннями розділу 4 п. 4.2.2 договору № 4503844 про надання споживчого кредиту, зазначено що, пропозиція (оферта) споживача щодо продовження строку користування кредитом вчиняється шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів, відповідь на яку товариство може надати протягом 24 годин з моменту вчинення вказаних дій споживачем. Якщо споживач здійснюючи вказаний платіж не бажає продовжувати строк користування кредитом, споживач зобов`язаний повідомити про це товариство в один із вказаних нижче способів, яка акцептована відповідачем 22.07.2021 шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповідача М915340.

У п. 4.3.1 договору № 4503844 про надання споживчого кредиту сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів календарних днів, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до п.п. 4.2.2-4.2.4 договору.

Відповідно до умов п.4.3.1 договору № 4503844 про надання споживчого кредиту, датою закінчення строку кредиту є 29.08.2021, однак на момент закінчення кредиту у ОСОБА_1 свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконала, а також не повідомила ТОВ «Авентус Україна» про небажання продовжувати строк кредитного договору, а отже строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 днів календарних днів (п. 4.3.1 договору № 4503844).

Умовами кредитного договору передбачено продовження строку кредитування, а відтак проценти за користування кредитом підлягали нараховуванню у продовжені договорами строки, що було виконано кредитодавцем.

Наведені пункти та підпункти кредитного договору, які передбачають продовження строків кредитування за вказаним кредитним договорам не визнавались відповідачем недійсними, а тому з огляду на приписи статті 204 ЦК України є дійсними та підлягають виконанню.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 4503844 від 22.07.2021, наданого позивачем та не спростованого відповідачем, ОСОБА_1 25.07.2021 на рахунок ТОВ «Авентус Україна» сплатила 658,92 грн., які становили заборгованість по процентах за попередній період та згідно з умовами договору здійснила пролонгацію кредитного договору на три дні, тобто до 28.07.2021. Надалі, ОСОБА_1 31.07.2021 перерахувала ТОВ «Авентус Україна» кошти у сумі 1550,40 грн., які становили заборгованість по процентах за попередній період, чим продовжила договір до 03.08.2021. Надалі, ОСОБА_1 11.08.2021 перерахувала кошти у сумі 2842,40 грн., які становили заборгованість по процентах за попередній період, чим продовжила договір до 14.08.2021. Останній платіж відповідачкою було здійснено 26.08.2021 у сумі 3616 грн., що становили заборгованість по процентах за попередній період, чим продовжила договір до 29.08.2021.

За таких обставин, враховуючи умови договору про надання споживчого кредиту та дати часткового погашення відповідачем кредитної заборгованості , останнім днем закриття кредитного договору є 27.11.2021(враховуючи п. 4.3.1 договору), а відтак, загальний строк кредитування становить 128 днів, проценти за кредитним договором підлягають нарахуванню за період з 22.07.2021 -27.11.2021 в сумі 24 031,20 грн., враховуючи часткову сплату відповідачкою суми заборгованості в розмірі 8 927,72 грн .

Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 ТОВ «Авентус Україна» передав, а фактор ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» прийняв реєстр прав вимоги кількістю 5849 шт., та права вимоги боргу від позичальників . Реєстр прав вимоги передано в повному обсязі відповідно до умов договору факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 .

Згідно з витягом з Реєстру боржників до договору факторингу №03-05/2022 від 03.05.2022 ТОВ «ФК « Фінтраст Україна» набула права грошової вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору №4503844 від 22.07.2021 в сумі 37 631,20 грн. з яких: 13 600 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 24 031,20 грн- сума заборгованості за відсотками.

Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернула, внаслідок чого у відповідачки виникла заборгованість, яка підлягає стягненню з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фінтранс Україна», яке набуло право вимоги за кредитним договором №45033844 від 22.07.2021 відповідно до умов договору фаторингу від 03.05.2022 №03-05/2022, у розмірі 13 600 грн. тіло кредиту , 24 031,20 грн. заборгованість по сплаті процентів.

Доводи відповідачки щодо відсутності у неї обов`язку сплачувати проценти за користування кредитними коштами за договором про надання споживчого кредиту від спростовуються умовами договору від 22.07.2021 та вищенаведеними висновками суду.

Щодо стягнення з відповідача суми інфляційних витрат у розмірі 11 929,10 грн. за період з грудня 2021 - червень 2023 та 3% річних у розмірі 2 319,73 грн., за період з 28.11.2021 - 18.12.2023, то такі позовні вимоги до задоволення не підлягають з огляду на наступне.

Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Зокрема, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У пунктах 15,18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України передбачено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби COVID-19, або у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Крім цього, згідно із п.6 розділу IV Закону України «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України корона вірусної хвороби (COVID-19) (втому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Позивачем не враховано вищевказаних перехідних положень ЦК України та здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних за період з грудня 2021 року, включаючи весь 2022 рік по червень 2023 року, тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Враховуючи наявні докази у матеріалах справи у своїй сукупності та зважаючи на те, що майнове право позивача порушене відповідачем, а відтак підлягає захисту, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» заборгованість у сумі 37 631,20 грн.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1-3ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Положення статті 134ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

На підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору №10/07-2023 від 10.07.2023 про надання правової допомоги, укладеного між ТОВ « Фінансова компанія « Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М., копію платіжного доручення №2174 від 19.12.2023, ордеру на надання правничої правової допомого позивачу адвокатом Столітнім М.М., свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Столітнім М.М., звіту про наданих правової допомоги від 18.12.2023, на загальну суму 10 000 грн, що включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання позовної заяви, складення позовної заяви та подання її до суду.

У заяві про зменшення витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1 зазначила, що представник позивача не надав детального опису фактично виконаних адвокатом робіт та витраченого на це часу, не надав доказів про те, які дії вчинялися адвокатом по збору доказів (адвокатські звернення тощо, відповіді на них.). Вказала, що вартість складання позовної заяви 10 000 грн. є завищеною, неспівмірною з складністю справи, виконаними адвокатом роботами, часом та обсягом наданих послуг, ціною позову та значення справи для сторін, з огляду на те, що справа є малозначною, розглядається судом за правилами спрощеного позовного провадження, а для складання позовної заяви використовувався шаблон, в якому лише змінено дані відповідача, реквізити договору і розмір заборгованості, а така послуга як «подання до суду позовної заяви» взагалі не є видом правничої допомоги. Вважає, що розумним розміром витрат на виплату послуг адвоката у даному випадку є сума в розмірі 500 грн.

Визначаючи розмір витрат, які підлягають відшкодуванню, суд враховує характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи.

З врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що розмір витрат на правничу допомогу у цій справі, що включає в себе збір та аналіз доказів і документів для подання та складення позовної заяви, подання її до суду через систему "Електронний Суд", в сумі 10 000 грн. є завищеним, враховуючи категорію, складність справи та обізнаність представника у такій, заперечення відповідача щодо розміру витрат. А відтак, суд дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви, що складає 1557,47 грн. (51 880,03/37 631,2 х 2147,20=1557,47).

Керуючись ст. 141, 246, 259, 264, 265 ЦПК України, суд,

постановив:

Позов ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» заборгованість розміром 37 631(тридцять сім тисяч шістсот тридцять одну) грн. 20 (двадцять)коп.

У решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія « Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 1557 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят сім) грн. 47(сорок сім) коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повні найменування та ім`я сторін:

Позивач - ТОВ «Фінансова компанія « Фінтраст Україна», місцезнаходження: вул. Загородня, 15, офіс 118/2, м. Київ, 03150, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 11.03.2024

Суддя Друзюк М. М.