Справа № 502/1747/18
УХВАЛА

12 березня 2024 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого - судді Балан М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Урсул Г.К.,

розглянувши заяву

ОСОБА_1

про

визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню по справі № 502/1747/18

за заявою

ОСОБА_2

про

видачу судового наказу

про

стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини

В С Т А Н О В И В :

Судовим наказом від 29.10.2018 року, виданим Кілійським районним судом Одеської області, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 779,50 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 . Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави судовий збір в сумі 176 (сто сімдесят шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

27.12.2023 року від боржника за судовим наказом, надійшла заява про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування поданої заяви, зазначено, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.03.2021 року у справі № 502/1831/20, виключено відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька з актового запису №238 від 11.08.2017 року про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що було зареєстровано у Кілійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. У зв`язку з чим, відсутні підстави для стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вищезазначеного, боржник просив суд:

-визнати судовий наказ від 29.10.2018 року, виданий Кілійським районним судом Одеської області, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 779,50 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , таким, що не підлягає виконанню.

Боржник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в заяві просив розглянути справу за його відсутності.

Стягувач ОСОБА_2 будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило.

В зв`язку з тим, що розгляд справи проведено за відсутності всіх учасників справи, фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалось, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 України.

Дослідивши заяву про визнання судового наказу таким, що не підлягає скасуванню, перевіривши матеріали справи, встановлено наступне.

Шлюб ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований 23.03.2017 року, Суворовським районним у місті Одесі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , актовий запис № 248 від 23.03.2017 року, /а. с. 3/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 11.08.2017 року Кілійським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області вбачається, що ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 238 від 11.08.2017 року, /а. с. 6/.

Згідно ч. 3 ст. 431 ЦПК України виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Статтею 173 ЦПК України передбачено, що суд може внести виправлення до судового наказу, визнати його таким, що не підлягає виконанню, або відстрочити або розстрочити виконання судового наказу в порядку, встановленому статтями 432, 435 цього Кодексу.

Відповідно до змісту частин 1, 2 статті 432 ЦПК України, виконавчий лист може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню лише у випадку: 1) якщо його було видано помилково; 2) якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або 3) з інших причин. При цьому словосполучення «або з інших причин» стосується саме припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 2-4671/11 сформульовано правовий висновок, що підстави визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, прийнято поділяти на дві групи: матеріально-правові (відсутність у боржника обов`язку), зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання й інші, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права. У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 22.03.2021 року у справі № 502/1831/20, позов задоволено в повному обсязі, виключено відомості про ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як батька з актового запису №238 від 11.08.2017 року про народження дитини, що було зареєстровано у Кілійському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини.

За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку в особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дитини, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно, ніколи не був) батьком дитини.

Наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини, є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки.

На підставі вищезазначеного, враховуючи, що відомості про ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виключені з актового запису про народження дитини, тому його обов`язок сплачувати аліменти повністю припинився.

Виключення запису про батьківство позивача є підставою для стягнення коштів в рахунок повернення стягнутих з нього аліментів за період, коли він був записаний батьком дитини, тобто поворот виконання в даному випадку можливий.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 80, 259, 353-355, 431, 432 ЦПК України, ст.ст. 34, 39 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню судовий наказ, виданий Кілійським районним судом Одеської області від 29.10.2018 року у справі 502/1747/18 про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 779,50 гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2018 року і до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан