14.03.2024 Справа № 940/913/21
Провадження по справі № 2-і/940/1/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року суддя Тетіївського районного суду Київської області Мандзюк С.В., розглянувши матеріали заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчі Олександра Івановича про забезпечення позову,

встановив:

Представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кобижча О.І. звернувся до суду із заявою, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, а саме зупинити примусове стягнення за судовим наказом (дублікат) № 2-н/940/15/21, виданого Тетіївським районним судом Київської області про стягнення на користь ОСОБА_2 щомісячно аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини заробітку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття, на строк до набрання рішення суду законної сили за поданою заявою про відстрочення виконання судового наказу (дублікат) № 2-н/940/15/21, виданого 23.08.2022 року Тетіївським районним судом Київської області у цивільній справі № 940/913/21, провадження № 6/940/16/24. Також просить зобов`язати головного державного виконавця Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Компанцева Р.В. зупинити вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні АСВП № 69782337 з примусового виконання судового наказу (дублікат) № 2-н/940/15/21 за поданою заявою про відстрочення виконання судового наказу (дублікат) № 2-н/940/15/21, виданого 23.08.2022 року Тетіївським районним судом Київської області у справі № 940/913/21, провадження № 6/940/16/24, та заборонити АТ «Райффайзен Банк» здійснювати щомісячне відрахування із суми доходів ОСОБА_2 .

Заява мотивована тим, що не вжиття заходів призведе до необхідності подачі нових позовів про відновлення прав, здійснення заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника, як власника коштів, які він отримує у якості доходу від трудової діяльності та його дитини, яка є власником аліментів, що стягуються із заявника, розпорядником яких є останній в силу ст. 179 СК України, а тому наявні реальні передумови для вжиття заходів забезпечення позову та забезпечення збалансованості інтересів сторін, насамперед перед малолітньою ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кобижча О.І. та долучені до неї матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову подається: 1) до подання позовної заяви - за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо; 2) одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява, за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом; 3) після відкриття провадження у справі - до суду, у провадженні якого перебуває справа.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини заходи забезпечення (тимчасові заборони), які вживає суд у процесі вирішення спору, повинні відповідати закону, враховувати суспільні (загальні) інтереси та пропорційність між використаними засобами та метою, яку прагне суд досягнути (див., наприклад, Dzinic v. Croatia (Джиніч проти Хорватії) , № 38359/13, п.п. 61-62 та Karahasanoglu v. Turkey (Карагасаноглу проти Туреччини) (заяви № 21392/08 та 2 інші заяви, п.п. 144-153)).

Із матеріалів заяви встановлено, що 10 серпня 2021 року Тетіївським районним судом Київської області в цивільній справі № 940/913/21 за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу, видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , щомісячно аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.07.2021 року і до досягнення дитиною повноліття.Судовий наказ набрав законної сили 10.08.2021 року.

У подальшому, на підставі ухвали Тетіївського районного суду Київської області від 04.08.2022 року у справі № 940/913/21 був виданий дублікат судового наказу Тетіївського районного суду Київської області від 10.08.2021 року.

05.03.2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кобижча О.І. надіслав до суду заяву про відстрочення виконання судового наказу Тетіївського районного суду Київської області в цивільній справі № 940/913/21, розгляд якої призначено на 11 год. 50 хв. 21.03.2024 року.

Так, положення статей 149, 150 ЦПК України, що регламентують забезпечення позову у справах позовного провадження, не підлягають застосовуванню при розгляді заяви про відстрочення виконання судового наказу.

У поданій заяві представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Кобижча О.І., як на підставу для вжиття заходів забезпечення заяви, посилається на положення п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, проте зазначена норма передбачає можливість забезпечення саме позову зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку, в той час як даний виконавчий документ не оскаржується, а заява подана про відстрочення виконання судового наказу.

За таких обставин, чинним цивільним процесуальним законодавством не передбачено право суду вживати заходи забезпечення позову на стадії виконання судового рішення.

Більш того, суд наголошує, що відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Так, звертаючись із заявою про забезпечення позову, представник заявника адвокат Кобижча О.І. фактично просить забезпечити позов шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, зокрема судового наказу Тетіївського районного суду Київської області в цивільній справі № 940/913/21.

Відповідно до пунктів 2, 4 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили; при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили. Більш того, заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог.

Такий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 22.12.2022 року у справі № 640/32706/21.

Відтак, з огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку, що заява представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчі О.І. про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 149-153, 353-354 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Кобижчі Олександра Івановича про забезпечення позову, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя С.В.Мандзюк