Справа № 643/862/24
Провадження № 2/643/1461/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2024

01 квітня 2024 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , якою просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 19 червня 2004 року у місті Харкові, Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 524.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований 19 червня 2004 року у місті Харкові, Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 524. Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають. Підставою для розірвання шлюбу є наявні різні погляди на життя, різні інтереси, внаслідок чого спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу є неможливим. Фактично сім`я припинила своє існування, сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини з вересня 2022 року, спільного господарства не ведуть, шлюб існує лише формально. Підстав щодо примирення не існує.

Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

З боку сторін клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідач ОСОБА_1 своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Отже, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, що відповідає положенням ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи із такого.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладено 19 червня 2004 року у місті Харкові, Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 524 (а.с.4).

Від шлюбу сторони спільних неповнолітніх дітей не мають.

Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Позивачка, скориставшись даним правом, звернулася до суду з позовною заявою і наполягає на розірванні шлюбу.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має наміру зберегти шлюб з відповідачем.

Положеннями ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з вересня 2022 року, позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, сім`я існує формально, спільного господарства не ведуть, відсутні спільні інтереси, спору між сторонами щодо спільно нажитого майна подружжя не вбачається.

На підставі зазначеного вище, а також беручи до уваги пояснення позивачки у позовній заяві, суд дійшов висновку, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим та задовольняє позовні вимоги.

Далі, позивачка в прохальній частині позовної заяви, просить стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: суму судового збору в розмірі 1 211,20 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою сплачено судовий збір в сумі 1 211,20 грн (а.с.8).

Відповідно до положень ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір включено до складу судових витрат.

Оскільки позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено повністю, відповідно до положень ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір в сумі 1 211,20 грн, сплачений позивачкою, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 133, 141, 258, 263, 259, 279 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

у х в а л и в:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 19 червня 2004 року у місті Харкові, Відділі реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис № 524.

Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без зміни.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Роз`яснити сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня оголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.О. Сугачова