ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.

за участю секретаря Попенко Ю.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гапонець Анна Антонівна, на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2023 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Леонід Олегович, про визнання недійсним договору позики,-

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Л.О. про визнання недійсним договору позики.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, ОСОБА_1 посилався на те, що 21 листопада 2018 року між ним та відповідачами було укладено Договір позики грошових коштів на суму 1 988 000 грн. зі строком повернення коштів 21 грудня 2018 року, нотаріально посвідчений за згоди його дружини. Разом з тим, позивач вказував на те, що фактично такого договору він не укладав, діяв під примусом, коштів не брав і не зобов`язувався їх повернути відповідачам.

Також ОСОБА_1 звертав увагу суду, що позикодавці не виконали умов договору, зокрема, жодних грошових коштів, як до підписання Договору позики грошових коштів, так і після підписання означеного договору позикодавці позивачу не передавали та він їх не отримував, про що свідчить відсутність будь-яких власноруч написаних позичальником розписок. ОСОБА_1 посилався на те, що оспорюваний договір не містить істотних умов, необхідних для його укладення, а саме Договором позики грошових коштів не визначено суму грошових коштів, яка передається кожним із позикодавців. Між тим, в Договорі позики грошових коштів не визначено хто з позикодавців та в якому розмірі і порядку має право вимоги повернення грошових коштів. При цьому, недодержання даної вимоги закону є підставою для визнання договору недійсним. Позивач вказує, на його звернення до відповідачів про з`ясування обставин вказаного та укладання договору, боргу, спірне питання вирішене не було, була відмова. Звернення до правоохоронних органів ні до чого не призвело. Позивач вважає вказане протиправним і порушуючим його права. Позивач вважає дії відповідачів по укладанню та виконанню вказаного договору неправомірними, зобов`язання повинно бути законним і справедливим. На підставі викладеного ОСОБА_1 просив суд визнати недійсним Договір позики грошових коштів, який підписаний 21 листопада 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Л.О. та зареєстрований в реєстрі за №114.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2023 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іванютін-Сандомирський Л.О., про визнання недійсним договору позики.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гапонець А.А., просить рішення суду від 03 лютого 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду від 03 лютого 2023 року залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2023 року залишено без змін (т.4 а.с.142-150).

Постановою Верховного Суду від 29 листопада 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гапонець А.А. частково задоволено. Постанову Дніпровського апеляційного суду від 21 червня 2023 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.5 а.с.142-149).

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

Згідно з положеннями статей 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини: 1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи; 2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі; 3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском і вчиненням правочину, який оспорюється.

При вирішенні спорів про визнання недійсним правочину, вчиненого особою під впливом насильства (стаття 231 ЦК), судам необхідно враховувати, що насильство має виражатися в незаконних, однак не обов`язково злочинних діях. Насильницькі дії можуть вчинятись як стороною правочину, так і іншою особою як щодо іншої сторони правочину, так і щодо членів її сім`ї, родичів тощо або їх майна. Факт насильства не обов`язково має бути встановлений вироком суду, постановленим у кримінальній справі.

У справі встановлено, 21 листопада 2018 року у м.Дніпро громадянин України ОСОБА_2 , громадянин України ОСОБА_3 , громадянка України ОСОБА_4 (позикодавці за договором), з однієї сторони, та громадянин України ОСОБА_1 (позичальник за договором), іменовані сторони, будучи ознайомлені з умовами діючого законодавства України, володіючи українською мовою, розуміючи значення своїх дій та їх правові наслідки, діючи добровільно без будь-якого фізичного та морального примусу, уклали між собою Договір позики грошових коштів. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіним-Сандомирським Л.О. та зареєстрований у реєстрі за №114 (т.1 а.с.9).

Відповідно до пункт 1 Договору діючи без будь-якого на них тиску та примусу, Позикодавці надали у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 1 988 000 грн., що на день підписання цього договору становить еквівалент 71 000,00 доларів США за курсом комерційного банку, обраного за погодженням сторін, станом на 21 листопада 2018 року, строком до 21 грудня 2018 року включно.

Пунктом 2 Договору передбачено позичальник зобов`язується повернути позикодавцям суму позики в розмірі 1 988 000 грн., але в будь-якому разі не менше суми, що на день повернення грошових коштів становитиме еквівалент 71 000 доларів США за курсом комерційного банку, в строк, зазначений у п.1 Договору. Підтвердженням повного виконання зобов`язань за договором позики буде заява Позикодавців про повний розрахунок за договором позики.

Позичальник може повернути грошову суму в повному обсязі раніше від строку, зазначеного у п.1 цього Договору (пункт 3 Договору);

Відповідно до пункту 4 Договору грошова сума, вказана в п.1. Договору, передана Позичальнику до підписання цього договору.

Згідно з пунктом 8 Договору сторони свідчать, що ними надані всі необхідні відомості та документи для посвідчення цього договору і що не має неправдивих або ненаданих відомостей та підроблених документів, сторони свідчать, що договір не укладений під впливом обману, насильства або під впливом тяжкої обставини.

Сторони цілком розуміють, що несуть відповідальність та юридичні наслідки вчиненого правочину (пункт 9 Договору);

Договір прочитаний сторонами, зміст його зрозумілий і відповідає волі сторін (пункт 14 Договору).

Також, зі змісту оскарженого Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року вбачається, що сторонам нотаріусом роз`яснено правові наслідки приховування реальної суми позики, зміст ст. ст. 229, 230, 234, 1046, 1047, 1048, 1050, 1051, 1052, 1053 ЦК України, ст. ст. 57, 59, 60 СК України (пункт 11 Договору).

Нотаріусом на час укладання та підписання Договору позики грошових коштів отримано нотаріально засвідчені заяви від ОСОБА_5 про неперебування його у шлюбі, від ОСОБА_4 про неперебування її у шлюбі, заяву від ОСОБА_6 про згоду на укладення договору її чоловіком ОСОБА_3 , заяву від ОСОБА_7 про згоду на укладення договору її чоловіком ОСОБА_1 (пункт 10 Договору).

Також на Договорі позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року містяться підписи та розкриття підписів (зазначення ПІБ прописом власноруч) позикодавців ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , позичальника ОСОБА_1 та приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л.О., підпис останнього скріплено печаткою.

У засвідчувальному написі нотаріуса, який міститься на Договорі позики грошових коштів зазначено, що, зокрема, договір підписано сторонами у присутності нотаріуса, особи сторін встановлено, їх дієздатність перевірено.

Під час судового розгляду справи у суді першої інстанції в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтвердив, що підписував цей договір позики особисто, на договорі міститься його підпис.

З листа Шевченківського відділення поліції Дніпровського ВП ГУ НП в Дніпропетровській області Про надання інформації від 16 грудня 2019 року за вих.№1497 45-7/3-6031 вбачається, у провадженні Шевченківського ВП перебувало кримінальне провадження №0001497 від 13 червня 2019 року. За результатами проведеного досудового розслідування кримінального провадження №0001497, яке було об`єднано з кримінальним провадженням №0002323 від 18 жовтня 2019 року, відомості про яке внесено до ЄДРДР за заявами ОСОБА_7 та ОСОБА_1 щодо можливих неправомірних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 за ч.1 ст.190 КК України, 16 вересня 2019 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях вказаних осіб складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України (т.2 а.с.248).

У матеріалах справи міститься зазначена копія постанови від 16 вересня 2019 року про закриття кримінального провадження №0001497 на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, зокрема, під час досудового розслідування було встановлено, що факт вчинення обману чи зловживання довірою відносно потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , а так само протиправного отримання їх майна чи права на майно, свого підтвердження не знайшов; показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_1 щодо підписання у тому числі Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року, під дією психологічного примусу у ході досудового розслідування нічим іншим, лише як свідченнями ОСОБА_7 та ОСОБА_1 не підтверджено, тому розцінено слідчим критично, як спосіб уникнення цивільно-правової відповідальності (т.2 а.с.249-253).

Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29 січня 2020 року у справі №932/18630/19, залишеною без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 25 червня 2021 року, у задоволенні скарги адвоката Борисової Ю.В., яка діяла в інтересах ОСОБА_7 , про скасування постанови слідчого від 16 грудня 2019 року про закриття кримінального провадження №0001497 відмовлено (т.2 а.с.254, 256, 257).

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13 липня 2020 року задоволено клопотання представника позивача від 11 червня 2020 року та призначено у цій справі судову психологічну експертизу, виконання якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т.2 а.с.259, 260).

Відповідно до заключної частини висновку експертів від 17 грудня 2021 року за №3182/3/31826/20-61, що складений за результатами проведення комісійної судової психологічної експертизи у цій справі, судові експерти дійшли до наступних висновків:

1) для ОСОБА_1 (позивача) при укладенні Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року між ним та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у присутності приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л.О., обставини справи були не абстрактними, а реальними та такими, що дійсно відповідають вчиненим діям;

2) ОСОБА_1 здатен був повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм оцінку та керувати ними при підписанні Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року без прихованого психологічного тиску на його свідомість;

3) ОСОБА_1 здатен був усвідомлювати у повній мірі зміст власних дій та їх наслідків під час укладення Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року між ним та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у присутності приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л.О.;

4) ОСОБА_1 здатен був повною мірою прогнозувати наслідки власних дій під час укладення Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року між ним та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у присутності приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л.О.;

5) в разі якщо б психологічний вплив ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 таки мав місце, він би не зміг би змінити вільне волевиявлення ОСОБА_1 ;

6) ОСОБА_1 здатен був повною мірою усвідомлено приймати рішення на укладання Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року між ним та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , у присутності приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Іванютіна-Сандомирського Л.О.;

7) ОСОБА_7 здатна була повною мірою усвідомлювати значення своїх дій, надавати їм оцінку та керувати ними під час підписання заяви про згоду на укладення Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року між її чоловіком ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

8) ОСОБА_7 здатна була повною мірою прогнозувати наслідки власних дій під час підписання заяви про згоду на укладення Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року між чоловіком ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (т.3 а.с.141-152).

Згідно вказаного висновку експертів від 17 грудня 2021 року за №3182/3/31826/20-61, результати аналізу зареєстрованих поліграфом фізіологічних реакцій ОСОБА_1 на значимі стимули, дозволяють сформулювати наступні висновки:

1. Надати відповідь чи вказують психологічні реакції ОСОБА_1 на те, що в його пам`яті відсутня значуща інформація про те, що ним отримано від ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та/або іншої особи грошові кошти за укладення Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року, у межах дослідження не представляється можливим, у той час виявлені фізіологічні реакції, які свідчать про те, що ОСОБА_1 має грошові зобов`язання перед ОСОБА_5 ;

2. Психофізіологічні реакції, які були виявлені під час психологічного дослідження із використанням поліграфу, свідчать, що у пам`яті ОСОБА_1 відсутня значуща інформація про вплив на його психологічний стан до підписання оспорюваного договору зі сторони ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та/або інших осіб, з метою примусити до укладення Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року (т.3 а.с.141-152).

Встановлено та зі змісту Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року вбачається, що цей договір відповідає як загальним, так і спеціальним вимогам до договору позики, які закріплені у ЦК України, зокрема, зміст договору не суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; укладаючи договір позики як Позичальник, так і Позикодавці мали повний обсяг дієздатності договір посвідчений нотаріально та нотаріус встановив сторін правочину, а також перевірив обсяг іх дієздатності та дійсність намірів; договір підписаний із досягненням усіх істотних умов (визначено предмет договору сума позики у розмірі 1 988 000 грн, строк повернення позики до 21 грудня 2018 року включно, у договорі позики зазначено, що грошова сума позики передана Позичальнику до підписання цього договору, тощо); форма договору позики письмова, договір нотаріально посвідчений.

Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Слід зазначити, позивач будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог суду не надав.

Таким чином, судом першої інстанції повно з`ясовано обставини справи, а саме, що між позивачем та відповідачами дійсно було укладено договір позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року, що у свою чергу підтверджується і обставинами справи, викладеними у позовній заяві, відзиві на позовну заяву та відповідно до наявних матеріалів і наданих доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 за недоведеністю.

Доводи апеляційної скарги про фактичне не укладення договору позики, про відсутність будь-яких дій з боку позивача, та про безпідставність можливого отримання коштів та їх утримання не підтверджуються належними доказами у справі та не відповідають фактичним обставинам справи.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передання грошових коштів, не породжує у майбутнього Позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей є необґрунтованими, оскільки доказів про те, що позивач не отримував кошти за вказаним договором позики матеріали справи не містять та позивачем такі докази суду не надані. Слід зазначити, Сторони у п.2 Договору позики грошових коштів від 21 листопада 2018 року погодили, що Позикодавці надали у власність, а Позичальник прийняв грошові кошти в сумі 1 988 000 грн, що на день підписання цього договору становить еквівалент 71 000 доларів США за курсом комерційного банку, обраного за погодженням сторін, станом на 21 листопада 2018 року, тобто, Позичальник зобов`язаний повернути грошові кошти у сумі 1 988 000 грн., у іноземній валюті зазначено лише еквівалент цієї суми станом на дату підписання договору.

Доводи апеляційної скарги про те, що передачі вказаного розміру коштів не було, так як відсутня розписка, яка б засвідчувала факт отримання ним коштів є безпідставними, оскільки сам факт підпису позивачем вказаного Договору позики грошових коштів, який був нотаріально посвідчений, свідчить про те, що сторонами досягнуто згоди зі всіх істотних умов, передбачених для даного виду правочину і вони погодилися з ними.

При наявності укладеного між сторонами договору позики, не вимагається наявність розписки позичальника, з метою підтвердження факту отримання коштів останнім. Тобто, підписання даного правочину є самостійним, достатнім, дійсним підтвердженням суті взятих сторонами на себе зобов`язань, в тому числі і прав.

Доводи апеляційної скарги про неповне встановлення судом фактичних обставин справи, надання вибіркової оцінки зібраним у справі доказам є необґрунтованими, оскільки суд першої інстанції належно обґрунтував прийняття чи відхилення всіх доказів у справі, надав вичерпні відповіді на всі істотні питання, що виникли при кваліфікації спірних відносин, тобто, доводи апеляційної скарги в цілому зводяться до непогодження з оскарженим судовим рішенням та необхідністю здійснення переоцінки доказів у справі.

Інші доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права, зокрема, що судом не прийнято до уваги наданні пояснення представника позивача з приводу неповноти експертного дослідження, а наданий експертний висновок не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, та неправильного застосування норм матеріального права, зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права, не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до чинного законодавства, та не спростовують законність оскарженого судового рішення.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гапонець Анна Антонівна залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 лютого 2023 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко

Судді Т.П.Красвітна

О.В.Свистунова