Справа № 372/181/24
Провадження № 2-754/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 березня 2024 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

при секретарі Лимаренко О.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10000 грн., щомісячно починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем проживали разом, але не перебували в шлюбі, від спільного проживання з відповідачем у них народився син ОСОБА_5 . Однак стосунки між ними після народження сина погіршились і з грудня 2021 року вони з відповідачем припинили спільне проживання. Відповідач перестав цікавитися життям сина та добровільно допомогу на утримання дитини не надає, а тому вона змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 30.01.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомлення (викликом) сторін.

21.02.2024 року відповідач ОСОБА_3 подав до суду відзив на позов, в якому зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 визнає частково, оскільки він є інвалідом 3 групи, має на утриманні матір пенсіонерку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та сплачує аліменти в сумі 1000,00 грн. щомісячно на дитину від першого шлюбу - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Просить стягувати з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини від його доходу.

28.02.2024 року позивачка ОСОБА_1 подала до суду відповідь на відзив відповідача, в якій просить визнати даний відзив безпідставним та не обґрунтованим, оскільки відповідач подав до суду докази, які не доводять обставини поданого відзиву, а свідчать про умисне ухилення від виконання свого батьківського обов`язку належного утримання дитини, забезпечення права дитини на повноцінне харчування, відпочинок та дозвілля.

В судовому засіданні позивачка уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 грн., щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 включно.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні вказав, що відповідач проти стягнення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі не заперечує, проте заперечує щодо їх розміру, які позивач визначив в сумі 10000 грн., згодний сплачувати 2500 грн. щомісячно.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що від спільного проживання сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син - ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Малолітня дитина знаходиться на утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Зміст глави 15 СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.2 ст.182 розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2ст.182 СК України.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд за заявою позивача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

В матеріалах справи відсутні докази матеріального стану відповідача, які б свідчили про реальну його можливість сплачувати аліменти у визначеному в позові розмірі.

Також в матеріалах справи відсутні докази наявності на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; не доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, тобто ті обставини, які необхідно встановити за вимогами статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів.

Судом встановлено, що розмір аліментів на одну малолітню дитину у твердій грошовій сумі 3000 гривень щомісячно перебільшує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку у 2024 році, а достатність заробітку (доходу) відповідача для сплати аліментів у такому розмірі, доказами по справі не підтверджена.

Відповідно до висновку Верховного Суду, висловленого в постанові від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17, який підлягає врахуванню судом першої інстанції відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суперечить вимогам сімейного законодавства.

Отже, аналізуючи положення статті 182 та 184 СК України слід дійти висновку, що, під час ухвалення судового рішення у справі про стягнення аліментів, визначених позивачем у твердій грошовій сумі, суд зобов`язаний враховувати, щоб розмір аліментів у твердій грошовій сумі не був меншим мінімального гарантованого розміру аліментів на одну дитину відповідного віку, й у разі визначення позивачем твердої грошової суми у меншому розмірі ніж вказана гарантія, ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі, який буде відповідати вказаному гарантійному розміру, передбаченому абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України. Разом з тим, нормою статті 184 СК України не передбачено повноважень суду, під час розгляду справи в порядку позовного провадження та ухвалення рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, вказувати у його резолютивній частині положення про те, що визначений у твердій грошовій сумі розмір аліментів повинен бути не меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи працездатний вік відповідача, відсутність відомостей у матеріалах справи про наявність чи відсутність у відповідача у власності рухомого чи нерухомого майна, враховуючи також розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановлений у 2024 році, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти у мінімальному розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у сумі 2563,00 грн., оскільки така сума стягуваних аліментів не є меншою за мінімальний гарантований розмір аліментів, який підлягає стягненню та при такому розмірі аліментів буде дотриманий баланс між потребами дитини та реальними можливостями відповідача щодо сплати аліментів на одну дитину.

Суд, визначаючи час, з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана позивачем до суду 08.01.2024 року, а відповідно до ч. 1ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошевій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.

На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір належить стягнути з відповідача на користь держави в розмірі 1211, 20 грн.

Керуючись ст. ст. 180-184,191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст.4,12,18,19,76-82,89,95,133,141,211,245,247,259,263-265,267,268,354 Цивільного процесуального Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2563 грн. 00 коп., починаючи з 08 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір 1211, 20 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП суду не відомо, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 13 березня 2024 року.

Суддя Т.В. Проць