Провадження № 2/638/1849/24
РІШЕННЯ

Іменем України

13 березня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Латки І.П.,

за участю секретаря судового засідання Мяснянкіної Г.П.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Харківська міська рада,

третя особа - Сьома Харківська державна нотаріальна контора,

розглянувши в загальному позовному провадженні у залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 , від імені якої діє представник ОСОБА_2 , за допомогою системи «Електронний суд» звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що мала дружні стосунки з ОСОБА_3 , вони були близькими подругами, допомагала останній по господарству та бувала у гостях, іноді по декілька днів проживала у неї. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. За життя ОСОБА_3 не повідомляла, що склала заповіт на ім`я позивача. Позивач займалася похоронами ОСОБА_3 .

Приблизно через півроку після її смерті позивач, за порадою спільної подруги ОСОБА_4 , вирішила прибрати в квартирі померлої, до якої мала доступ, оскільки в ній вже ніхто не проживав півроку, а також забрати спільні фотокартки, пошукати документи померлої. 10 вересня 2023 року позивач разом із ОСОБА_4 відвідали квартиру померлої. Під час прибирання позивач виявила копії документів серед яких була, зокрема, копія заповіту ОСОБА_3 посвідченого на ім`я позивача. Продовж декількох годин позивач з подругою намагалися знайти оригінал документів, але не змогли. 11 вересня 2023 року позивач поїхала до Сьомої харківської державної нотаріальної контори, щоб перевірити чи дійсно такий заповіт посвідчувався. В нотаріальній конторі їй повідомили, що нотаріус Верещака Галина Леонідівна, яка посвідчувала заповіт, не працює в понеділок, дали її номер телефону та порадили зателефонувати у вівторок. У вівторок 12 вересня 2023 року позивач зателефонувала нотаріусу, однак остання повідомила, що найближчим часом може прийняти Позивача у п`ятницю 15 вересня та записала її на прийом. 15 вересня 2023 року нотаріус повідомила позивачу, що дійсно такий заповіт нею посвідчувався та позивач має право спадкувати за заповітом після смерті ОСОБА_3 , однак позивач вже пропустила строк для прийняття спадщини майже на один місяць.

Того ж дня позивач подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини на підставі якої було відкрито спадкову справу №526/2023. Також нотаріус видала позивачу постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини та взяла у позивача документи необхідні для видачі дублікату заповіт.

ОСОБА_1 зазначає, що пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки не є родичем спадкодавці, тому за відсутності заповіту не могла претендувати на спадщину після її смерті; за життя спакодавиця не повідомила, що склала заповіт на ім`я позивача, ймовірно, через свою забобонність; пропустила строк для прийняття спадщини менше ніж на один місяць; після того як позивачу стало відомо про можливу наявність заповіту (знайшла копію) вживала всіх дій, щоб якнайшвидше звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримати дублікат заповіту, а коли дізналася про необхідність до суду. Інші родичі у спадкодавця відсутні, ніхто з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, тому розшук спадкоємця за заповітом нотаріусом у встановленому законом порядку, зокрема, через повідомлення у засобах масової інформації не здійснювався.

На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 06 жовтня 2023 року під головуванням судді Орос О.В. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк 15 днів на подання відзиву на позовну заяву.

У відзиві на позовну заяву Харківська міська рада просила відмовити у задоволенні позовних вимог з тих підстав, що відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України та судової практики необізнаність особи про наявність спадкового майна або про існування заповіту не є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини. Окрім того, позивачем не доведено, що вона дійсно була необізнаною про існування заповіту до вересня 2023 року. Доказів про існування непереборних обставин, які перешкоджали позивачу у визначений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, матеріали справи не містять.

Ухвалою суду від 08 листопада 2023 року витребувано у Сьомої харківської міської державної нотаріальної контори (місцезнаходження: м. Харків, вул. Бакуліна, буд. 1) докази, а саме:

- Інформаційну довідку із Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) та Інформаційну довідку із Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , сформовані станом на дату отримання цієї ухвали;

- належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (у разі наявності).

22 листопада 2023 року до суду надійшли витребувані докази.

Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року закрито підготовче провадження у справі.

Ухвалою суду від 26 лютого 2024 року, постановленою під головуванням судді Латки І.П., справу прийнято до свого провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 13 березня 2024 року об 11 год 45 год.

В судове засідання сторони та третя особа не з`явилися. Представник позивача ОСОБА_2 та третьої особи ОСОБА_5 надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник позивача позовну заяву підтримав та просив задовольнити. Відповідач, який має електронний кабінет в ЄСІТС, про судове засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим 23 лютого 2023 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління юстиції серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

За життя ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Десятої Харківської державної нотаріальної контори Верещакою Г.Л. 15 травня 2018 року за реєстровим № 1-3699, яким на випадок своєї смерті таке розпорядження: «все моє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, та, взагалі, все те, що буде мені належати на день моєї смерті та на що я матиму право за законом, я заповідаю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 » (а.с. 14)

Згідно з Інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 15 вересня 2023 року, ОСОБА_3 станом на 18 лютого 2023 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Інші особи за вказаною адресою не зареєстровані (а.с. 45).

Згідно з Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 73967335 від 15 вересня 2023 року, у Спадковому реєстрі відсутні відомості щодо відкритих спадкових справи після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 46).

15 вересня 2023 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , звернулася до Сьомої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву зареєстровано в реєстрі за № 1304, відкрито спадкову справу № 526/2023 (а.с. 43).

Постановою державного нотаріуса Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Галини Верещаки від 15 вересня 2023 року відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Підставою для відмови визначено зазначено пропуск визначеного ст. 1270 ЦК України шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 42).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (стаття 1223 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до частини першої статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно з частинами першою, другою статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом зазначеної статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) спадкоємець пропустив строк для прийняття спадщини; 2) у спадкоємця були перешкоди для подання заяви для прийняття спадщини; 3) ці обставини визнані судом поважними.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі№ 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Верховний Суд у постановах від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі № 671/208/22, від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22, дійшов висновку, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, що розглядається, спадкоємець померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шестимісячний строк для прийняття спадщини закінчився 18 серпня 2023 року, спадкоємець за заповітом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини 15 вересня 2023 року, тобто з пропуском строку для прийняття спадщини.

Обґрунтовуючи поважність причин пропуску визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, ОСОБА_1 посилалась зокрема на те, що не була обізнаною про наявність складеного на її ім`я заповіту. Про його існування дізналася у вересні 2023 року, тобто після спливу строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» (у редакції, чинній на час заведення спадкової справи) нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 2.2 та 3.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 282/20595, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту.

Щоб не допустити пропуску шестимісячного строку для прийняття спадщини, нотаріус роз`яснює спадкоємцям право подачі заяви про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3 .

Матеріали справи не містять відомостей щодо доведення інформації про наявність заповіту та його змісту спадкоємцю до вересня 2023 року, а тому безпідставними є доводи відповідача про відсутність доказів того, що позивач не була обізнаною про наявність заповіту до вересня 2023 року.

Суд враховує, що ОСОБА_1 не є родичем померлої, до моменту ознайомлення з копією заповіту не могла претендувати на спадкове майно, не усвідомлювала потенційних майнових прав щодо спадкового майна, не могла володіти та користуватися спадковим майном в будь-якій формі. Незважаючи на те, що позивач була обізнаною щодо смерті ОСОБА_3 , займалася її похованням, мала доступ до її квартири, проте позивач, діючи в рамках закону, не маючи достатніх правових підстав, була позбавлена права до спливу шестимісячного строку після смерті ОСОБА_3 , тобто до закінчення строку для прийняття спадщини можливим спадкоємцями за законом, володіти, користуватися та розпоряджатися належним померлій майном, зокрема прибирати в квартирі, досліджувати наявні в квартирі документи померлої. За таких обставин, суд вважає достовірними доводи позивача про те, що вона дійсно до вересня 2023 року не була обізнаної про наявність заповіту на її ім`я.

Щодо посилань відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладені у постановах від 26 січня 2022 року у справі № 525/1067/20 та інших постановах, відповідно до якої незнання спадкоємця про наявність заповіту не може бути поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, суд зазначає наступне.

Суд зазначає, що у спірних правовідносинах склалася неоднозначна практики щодо визнання поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини такої обставини, як незнання спадкоємця про наявність заповіту.

Так, у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22, від 09 жовтня 2023 року у справі № 671/208/22, від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21, Верховний Суд визнає цю обставину поважною причиною для пропуску строку для прийняття спадщини. Тоді як у постановах від 22 лютого 2024 року у справі № 755/1886/22, від 26 січня 2022 року у справі № 525/1067/20, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 26 жовтня 2022 року у справі № 522/17925/16 Верховний Суд зазначає, що дана обставина не є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, суд вважає, що при вирішенні питання щодо визнання цієї обставини поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, слід враховувати інші обставини справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

На переконання суду, при вирішенні даного питання ключовим є встановлення того, чи були у позивача, до ознайомлення зі змістом заповіту, будь-які інші підстави для звернення до нотаріуса протягом шести місяців із заявою про прийняття спадщини, зокрема за законом.

У справі, що розглядається, позивач не була спадкоємцем за законом будь-якої черги, оскільки не мала зі спадкодавцем родинних відносин, не проживала з нею протягом п`яти років, а тому не мала жодних підстав для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом протягом встановленого законом шестимісячного строку. При цьому неспростованими залишилися доводи позивача не те, що їй не було доведено до відома про наявність заповіту за життя спадкодавцем або після відкриття спадщини нотаріусом до спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини. Зі спадкової справи встановлено, що родичі у спадкодавця відсутні, ніхто з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, тому розшук спадкоємця за заповітом нотаріусом у встановленому законом порядку, зокрема, через повідомлення у засобах масової інформації не здійснювався.

Суд враховує, що свобода заповіту є фундаментальним принципом спадкового права.

Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності особи з існуванням заповіту вказано зокрема у постановах Верховного Суду від 17 березня 2021 року у справі № 308/4272/19, від 15 квітня 2021 року в справі № 591/1271/18, від 26 липня 2021 року в справі 405/7058/19, від 21 жовтня 2021 року в справі 643/13260/19, від 08 червня 2023 року у справі № 585/2163/22.

Вочевидь склавши заповіт на користь позивача у 2018 року році та не змінивши і не скасувавши його до моменту смерті у 2023 році, ОСОБА_3 чітко висловила свою волю щодо розпорядження належним їй майном.

Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17 січня 2024 року у справі № 357/10080/22.

Також згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17ц, підлягає врахуванню при вирішенні спору та обставина, що часовий проміжок між закінченням строку для прийняття спадщини та подачею відповідної заяви про прийняття спадщини є незначним, складає менше одного календарного місяця.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства.

Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Відповідна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставин справи, виходячи з принципу пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд визнає поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_3 .

Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі та визначення ОСОБА_1 додаткового строку 1 місяць для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .

Керуючись ст. 4, 12, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Сьома Харківська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком в один місяць з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 13 березня 2024 року.

Суддя І.П. Латка