Ухвала

Іменем України

05 березня 2024 року

м. Київ

справа № 712/11930/23

провадження № 61-2357ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником Чернявським Анатолієм Леонідовичем , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у складі колегії суддів: Новікова О. М., Гончар Н. І., Фетісової Т. Л., у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди, у якому просив стягнути з відповідача на користь позивача в якості відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням позивача з посади директора департаменту управління справами та юридичного забезпечення міської ради кошти в розмірі 872 545,48 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 грудня 2023 року у складі судді: Мірошниченко Л. Є., позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з виконавчого комітету Черкаської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 24 500,00 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що:

позивач вважає розумним та справедливим визначити розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, у розмірі його середнього заробітку за кожен день заподіяння йому моральної шкоди. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у від 01 серпня 2023 року у справі № 580/3955/22 встановлено, розмір середньоденної заробітної плати позивача перед його звільненням становить 1956,38 грн. Виходячи із цього, загальний розмір відшкодування моральної шкоди, завданої Позивачу внаслідок незаконного звільненням Позивача із займаної посади, складає 872 545,48 грн (1 956,38 x 446 = 872 545,48);

суд вважав, що в судовому засіданні встановлено: факт незаконного звільнення позивача, що підтверджується Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2023 у справі № 580/3955/22 розпорядження Черкаського міського голови від 10 серпня 2022 року № 465-р(к) «Про припинення служби та звільнення ОСОБА_1 » визнано протиправним та скасовано, поновлено ОСОБА_1 на посаді директора департаменту управління справами та юридичного забезпечення Черкаської міської ради з 10 серпня 2022 року, а також стягнуто з Черкаської міської рали на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 10 серпня 2022 року по 01 серпня 2023 року у розмірі 475 400,43 грн та понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 47 300 грн, та відповідно до статті 82 ЦПК України не підлягає доказуванню; спричинення позивачу моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких зазнав позивач у зв`язку з незаконним звільненням та порушенням його трудових прав; наявність причинно-наслідкового зв`язку між прийнятим відповідачем незаконним рішенням та заподіянням позивачу моральної шкоди у вигляді душевних страждань;

визначаючи розмір суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд враховує, конкретні обставини справи, характер та ступінь моральних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо нього, глибину душевних страждань, що позбавило можливості тривалий час користуватись своїми коштами, належними при звільненні; присудження позивачеві грошової компенсації у виді стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що частково пом`якшує душевні страждання позивача, у зв`язку з чим вважає за можливе стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі середнього заробітну за один місяць.

як вбачається з Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 01 серпня 2023 року «за попередні два місяці, які передували звільненню (червень, липень 2022) позивачу було виплачено 48 909,44 грн заробітної плати» (а.с. 54 (оборот). Таким чином, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди повинен дорівнювати 24 500 грн. Такий розмір моральної шкоди буде співвмірним розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам;

таким чином, оцінюючи надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що обґрунтовується на загальному, повному, об`єктивному та зовнішньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючі належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зробив висновок, що позов підлягає частковому задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Чернявський А. Л., подав апеляційну скаргу.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Роз`яснено, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін апеляційна скарга відповідно до вимог частини третьої статті 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, оскільки при її подачі не сплачено судовий збір у розмірі 12 720,68 грн. При цьому, апеляційним судом зазначено про те, що доводи апеляційної скарги в частині того, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду, яким вирішувалось питання щодо відшкодування моральної шкоди Черкаською міською радою у зв`язку з незаконним звільненням позивача із займаної посади, тобто спір пов`язаний з наявністю порушень трудових прав заявника.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 січня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, надавши йому додатковий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали. Роз`яснено, що в разі невиконання цієї ухвали в зазначений термін апеляційна скарга відповідно до вимог частини третьої статті 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що на виконання ухвали Черкаського апеляційного суду від 09 січня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Чернявський А. Л., подав заяву про усунення недоліків, в якій наголосив на тому, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» в усіх судових інстанціях, зокрема і при поданні апеляційної скарги. Разом з тим, апеляційний суд зазначив, що стороною позивача не вірно надано оцінку підстав залишення судом без руху апеляційної скарги ОСОБА_1 , які полягають у тому, що позивач взагалі не підлягає звільненню на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки заявлені ним вимоги про відшкодування моральної шкоди пов`язано з порушенням його трудових прав. Суд в своїй ухвалі від 09 січня 2024 року не пов`язував наявні недоліки апеляційної скарги з тими обставинами, що позивач звільнений від сплати судового збору лише в суді першої інстанції. Отже, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір у розмірі 12 720,68 грн.

Оскарженою ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвоком Чернявським А. Л. , постановленовважати неподаною та повернуто особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ухвалою Черкаського апеляційного суду від 09 січня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а ухвалою Черкаського апеляційного суду від 11 січня 2024 року апеляційну скаргу залишено без руху та надано додатковий строк для усунення недоліків апеляційної скарги. ОСОБА_1 не виконав вимоги ухвали суду, станом на 05 лютого 2024 року недоліки апеляційної скарги не усунуто, а тому подана апеляційна скарга відповідно до статті 357 ЦПК України не приймається до розгляду і повертається.

ОСОБА_1 17 лютого 2024 року через підсистему Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу передати до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

пункт 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» визначає, що за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду судовий збір не справляється;

Верховний Суд у постанові від 30 червня 2021 року у справі № 204/8696/20-ц (провадження № 61-7183св21) виклав такий висновок про застосування пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», згідно якого позивачі, які звільнені від сплати судового збору при пред`явленні окремих позовів, і деякі категорії осіб незалежно від виду позову звільняються від сплати судового збору не лише при пред`явленні позову, а й при поданні апеляційних чи касаційних скарг, заяв про перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами та Верховним Судом України. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц (провадження № 14-57цс18), а також Верховного Суду, викладеними у постанові від 20 січня 2021 року у справі № 490/2254/20-ц (провадження № 61-14597св20);

безпідставне покладення судом апеляційної на позивача обов`язку сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на рішення суду та повернення поданої апеляційної скарги внаслідок несплати судового збору позивачем безпосередньо порушують норми процесуального права, встановлені частиною другою статті 133, частинами другою та третьою статті 185, частиною другою статті 357 ЦПК України, а також пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»;

розпорядження Черкаського міського голови від 10 серпня 2022 року № 465-р(к) «Про припинення служби та звільнення ОСОБА_1 ». було видано на виконання повноважень Черкаського міського голови, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», як посадової особи місцевого самоврядування, що зумовлює застосування приписів пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» до позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої цим розпорядженням Черкаського міського голови.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Тлумачення частини другої статті 121, статті 185, статті 357 ЦПК України свідчить, що якщо особа, яка подала апеляційну скаргу, не усунула недоліки скарги в строк, наданий судом, скарга вважається неподаною та повертається (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2023 року в справі № 524/11220/21 (провадження № 61-6716св23)).

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись із легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Оскільки у встановлений судом строк особою, яка подала апеляційну скаргу на рішення суду, не виконана ухвала про залишення апеляційної скарги без руху, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про повернення апеляційної скарги.

Аргумент касаційної скарги про те, що розпорядження Черкаського міського голови від 10 серпня 2022 року № 465-р(к) «Про припинення служби та звільнення ОСОБА_1 ». було видано на виконання повноважень Черкаського міського голови, визначених Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», як посадової особи місцевого самоврядування, що зумовлює застосування приписів пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» до позовної заяви про відшкодування шкоди, завданої цим розпорядженням Черкаського міського голови, касаційний суд відхиляє з таких підстав.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

Судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду (пунктом 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір»).

Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі (пункт 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 лютого 2022 року в справі № 705/2159/19 (провадження № 61-17168св21) зазначено, що:

«ОСОБА_1 подала клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, яке мотивоване наявністю, на її думку, виключної правової проблеми при застосуванні судами положень Закону України «Про судовий збір» щодо сплати судового збору за вимоги про відшкодування моральної шкоди в справах про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати.

Відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Колегією суддів не встановлено наявності виключної правової проблеми у розглядуваній справі та підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

З приводу сплати судового збору за вимоги про відшкодування моральної шкоди у трудових спорах на даний час існує усталена практика підтверджена, зокрема, висновками Верховного Суду у вищевказаних постановах у справах № 265/5327/20, № 725/5849/20, № 761/943/18, підстав для відступу від яких колегією суддів не встановлено».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 725/5849/20 (провадження № 61-4525св21) вказано, що:

«Закон України «Про судовий збір» не визначає пільг щодо сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у вказаній категорії справ.

Таким чином, при зверненні з указаним позовом позивач був звільнений від сплати судового збору лише в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, а в іншій частині вимог судовий збір підлягав оплаті. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 761/943/18, від 15 лютого 2021 року у справі № 372/4328/19, підстави для відступу від якого відсутні.

Доводи касаційної скарги про те, що судовий збір не підлягає сплаті також на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» є безпідставними та свідчать про помилкове тлумачення заявником норм права, оскільки предметом спору у цій справі є порушення трудових прав працівника при звільненні, а не відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, встановивши, що ОСОБА_1 був обізнаний щодо необхідності усунення недоліків позовної заяви і оплати судового збору, дійшов правильного висновку про повернення позовної заяви».

Посилання ОСОБА_1 у касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду: від 30 червня 2021 року у справі № 204/8696/20-ц; від 21 березня 2018 року у справі № 761/24881/16-ц; від 20 січня 2021 року у справі № 490/2254/20-ц є необґрунтовані, оскільки вони зроблені за інших фактичних обставин.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четвертої статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана представником Чернявським Анатолієм Леонідовичем , на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Черкаської міської ради про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков