Справа № 168/244/24
Провадження № 2-з/168/7/24
У Х В А Л А

13 березня 2024 року смт. Стара Вижівка

Суддя Старовижівського районного суд Волинської області Сухоручко Ю.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просить заборонити уповноваженим органам вчиняти державну реєстрацію нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Заява обґрунтована тим, що вона з 13.09.1987 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , з 1992 року проживали з чоловіком та дитиною за адресою: АДРЕСА_1 . З 2001 року по 2014 рік здійснювали капітальну перебудову зазначеного житлового будинку за спільні кошти. Також ОСОБА_1 зазначає, що тривалий час їздила до м.Києва на роботу, а зароблені кошти витрачала на ремонт будинку.

У 2022 році чоловік повідомив заявницю про те, що шлюб між ними розірвано, у нього є інша жінка, а тому він виготовляє документи на право власності на житловий будинок, в якому планує проживати разом із іншою жінкою.

Заявниця вважає, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, відповідач не є одноосібним власником спірного житлового будинку.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, дослідивши матеріали заяви встановив, що заява про забезпечення позову подана з додержання вимог встановлених ст.ст. 151, 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 5 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Положеннями ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Відповідно до п.п. 4, 5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Пункт 6 передбачає, що особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 (провадження № 12-90гс20) зазначено, що: «під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Таким чином, особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. При цьому важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) дійшла до висновків про те, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Заявницею у заяві про забезпечення позову наведено достатньо підстав вважати, що за час шлюбу майно сторін істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових та грошових затрат, у спадковому житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , який успадкував ОСОБА_2 після смерті свого батька у січні 2001 року, були здійснені суттєві поліпшення.

З витягу з погосподарської книги №7 за 2024 рік вбачається, що спірний будинок, належить ОСОБА_3 , рік побудови 1949.

Відповідно до рішення Старовижівського районного суду Волинської області від 24.12.2014 року вбачається, що ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 13.09.1987 року по січень 2015 року.

З довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №346 від 05.03.2024 року встановлено, що заявниця по тепер зареєтрована у спірному житловому будинку.

Висновком оцінювача від 08.03.2024 року вбачається, що ймовірна вартість спірного будинку становить 873 230,00 грн.

Крім того, заявницею ОСОБА_1 у заяві про забезпечення позову та доданих до неї доказів, обґрунтовано застосування заборони на вчинення дій щодо державної реєстрації нерухомого майна, оскільки такі дії можуть призвести до обмеження права користування заявницею цим майном. Зазначені у заяві заходи забезпечення позову є співмірними з позовними вимогами, які можуть виникнути між сторонами.

Невжиття вказаного заходу забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або охоронюваних законом інтересів позивача за захистом яких вона буде звертатися до суду.

З огляду на вищевикладене, враховуючи предмет майбутнього позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів заявника, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист інтересів заявника, за захистом яких він має намір звернутися до суду, суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.149-154, 261, 263, 352-354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити органам та посадовим особам, які проводять реєстрацію речових прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , - до ухвалення остаточного рішення у справі.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали направити сторонам по справі для відома та Центру надання адміністративних послуг Старовижівської селищної ради Ковельського району Волинської області (44401, Волинська обл. смт. Стара Вижівка, вул. Соборності, 3-1, корпус 1) для виконання.

Заявник повинен подати відповідну позовну заяву протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Роз`яснити заявнику, що у разі не подання позовної заяви протягом десяти днів заходи забезпечення позову вжиті судом будуть скасовані на підставі п.1 ч.13ст.158 ЦПК України.

Попередити учасників справи та виконавців ухвали, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Якщо протягом вказаного періоду за заявою позивача (стягувача) буде відкрите виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Роз`яснити у часникам справи можливість суду допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим за клопотанням учасника справи.

Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані (повністю чи частково) чи змінені судом, який постановив ухвалу про їх застосування, за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю. О. Сухоручко