Справа № 347/3326/23
Провадження № 2/347/142/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(Заочне)

22 лютого 2024 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді: Кіцули Ю. С.,

за участю:

секретаря с/з Мошулі Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

06.12.2023 року представник ПрАТ «Страхова компанія «Еталон» Павленко Р.М. звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

В обґрунтування вимог, представник позивача покликався на те, що постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2023 у справі №369/7638/23 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП. Судом у справі №369/7638/23 встановлено, що 11 травня 2023 року о 09 год. 00 хв. по вулиці Пушкіна 1, у селі Софіївська Борщагівка, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 , де було порушено герметичність гідравлічного приводу, що призвело до наїзду на транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив п.31.4.1.В Правил дорожнього руху України, який забороняє експлуатацію транспортних засобів згідно із законодавством за наявності такої технічної несправності як порушення герметичності гідравлічного гальмового приводу. Між ОСОБА_3 та ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме, транспортного засобу «MAN LE180C» д.н.з. НОМЕР_1 , підтвердженням чому є поліс №ЕР-209081002 від 20.05.2022 (строк дії полісу з 20.05.2022 по 19.05.2023). Власник транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 , який постраждав у вказаному ДТП 11 травня 2023 року, ОСОБА_2 , 23.06.2023 року звернувся до страховика ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» з заявою про страхове відшкодування. Згідно з страховим актом ПрАТ «Страхова компанія «ЕТАЛОН» №1259/ /01/50/2023/1 від 10.10.2023 сума виплаченого страхового відшкодування ОСОБА_2 склала 129000 грн.

На підставі наведеного, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 129000 грн. та понесених судових витрат у розмірі 2684 грн. оплаченого судового збору та витрат на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20000 грн.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак представник позивача в позовній заяві просив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження як малозначної, без виклику учасників (а.с.6).

Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано.

Відповідач в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав (а с.51-52, 54-56).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 20.12.2023 року позовну заяву ПрАТ «СК «Еталон» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторони (відповідача) та призначено справу до судового розгляду на 24.01.2024 року.

24.01.2024 року ухвалою Косівського районного суду розгляд справи було відкладено на 22.02.2024 року у зв?язку із неявкою відповідача та поверненням поштового конверту адресованого відповідачу з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання».

Судом також було розміщено (оприлюднено) на веб-порталі Судової влади України оголошення про виклик у судове засідання по справі №347/3326/23 відповідача ОСОБА_1 (а.с.49, 54).

Враховуючи те, що відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив, жодних заяв від нього не надходило, та у строк встановлений судом відповідач відзив на позов не подав, будь-яких інших клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, відтак у відповідності до ч.8 ст.178 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за наявними у справі матеріалами.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

20.05.2022 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Еталон» та ОСОБА_3 було укладено договір обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів щодо транспортного засобу «MAN LE180C» д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується полісом №ЕР-209081002, зі строком дії з 14.15.год.20.05.2022 року по 19.05.2023 року включно (а.с.10).

Згідно копії постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2023 року, відповідача ОСОБА_1 було визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн. (а.с.11).

Як вбачається з відповіді від НПУ, ідентифікатор картки ДТП в системі НПУ №025586, 11 травня 2023 року о 10 год. 15 хв. по вулиці Пушкіна 1, у селі Софіївська Борщагівка, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі двох автомобілів: автомобіля «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с.12-13). І на момент ДТП обидва транспортні засоби були забезпечені полісами страхування.

З копії заяви про виплату страхового відшкодування від 23.06.2023 року потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_2 звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Еталон» з інформацією про страховий випадок згідно з договором (полісом) №ЕР - 209081002 (а.с.14).

Факт настання страхового випадку підтверджується також копією повідомлення потерпілої особи про настання ДТП, відповідно до якого ОСОБА_2 11.05.2023 року повідомив Страховика ПрАТ «СК «Еталон» про настання страхового випадку (а.с.16-17).

Копією ремонтної калькуляції від 08.06.2023 року підтверджено та перелічено детальний опис і вартість відновлюваних робіт, яких потребував транспортний засіб марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 після ДТП. Загальна сума такого ремонту становила 189782,10 грн. (а.с.18-20).

Як видно із копії страхового акту №1259/01/50/2023/1, розмір матеріального збитку заподіяний ОСОБА_2 з врахуванням Ез становив 189782,10 грн., який було зменшено на 59782,10 грн., в результаті чого сума страхового відшкодування потерпілій стороні становила 129 000 грн. (а.с.30). І згідно наявних у матеріалах справи копій платіжних інструкцій, потерпілому вказана сума була сплачена частинами протягом певного періоду часу. А саме: 10.10.2023 року 10 000 грн., 12.10.2023 року 19 000 грн., 13.10.2023 року 10 000 грн., 16.10.2023 року 20 000 грн., 17.10.2023 року 10 000 грн., 18.10.2023 року 15 000 грн., 19.10.2023 року 15 000 грн. та 20.10.2023 року 30 000 грн. (а.с.21-29).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з правом у позивача регресної вимоги до відповідача, та невиконання відповідачем виплати на користь позивача в позасудовому порядку.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Відповідно до статті 16 ЦК України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Між тим, відповідності до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи.

Згідно п.п «г». п.п 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху.

Згідно із ст. 27 ЗУ «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходять право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

У відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів встановлено, що 11 травня 2023 року у с. Софіївська Борщагівка, по вул. Пушкіна 1, Київської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , у результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановами Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12.06.2023 року, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «MAN» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована позивачем на підставі полісу №ЕР-209081002.

Власник автомобіля «Volkswagen Touareg» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Еталон», як до страховика відповідача про відшкодування шкоди отриманої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. За результатами вказаного звернення, позивачем ПрАТ «СК «Еталон», було виплачено ОСОБА_2 страхове відшкодування на підставі страхового Акту №1259/01/50/2023/1 в розмірі 129000 грн., що підтверджується відповідними платіжними інструкціями.

Таким чином, враховуючи, що відповідачем було здійснено дорожньо-транспортну пригоду з причин наявності технічної несправності автомобіля, а саме, наявність порушення герметичності гідравлічного приводу, що встановлено відповідним судовим рішенням, а також прийнявши до уваги, що позивачем було відшкодовано потерпілому в повному обсязі шкоду, заподіяну відповідачем внаслідок ДТП, то суд приходить до висновку, що відповідачем має бути відшкодовано в регресному порядку матеріальну шкоду понесену ПрАТ «СК «Еталон», у зв`язку із виплатою страхового відшкодування, а отже позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню .

Щодо витрат на правову допомогу.

Оцінюючи обґрунтованість заявлених вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу, суд враховує, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч.3 ст.133 ЦПК України).

Суд виходить із диспозиції ч.1 ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з п. 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.09 р. № 23-рп/2009 у справі № 1-23/2009 правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать: консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво тощо.

Конституційний Суд України зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч. 2 ст.3, ст.59 Конституції України покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах України, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги.

За змістом положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України", від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України", від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України", від 30 березня 2004 року у справі "Меріт проти України", заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.

З приводу наведеного приймається до уваги те, що суд не має права втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, в силу вимог процесуального закону суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Крім того, у п.154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 15.11.2023 року (а.с.31-34), та розрахунок витрат на професійну правничу допомогу (а.с.35-36)

Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000 гривень.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 684 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 16, 993, 1166, 1191 ЦК України, ст. ст. 8, 16, 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 9, 22, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 19, 77, 79, 81, 82, 89, 178, 247, 259, 263-265, 268, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 та зареєстрованого в с. Соколівка, присілок Берег, Косівського району, Івано-Франківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» (адреса місцезнаходження: 03057, м. Київ, вул. Дегтярівська 33Б, 2 під?їзд, ) 129 000 (сто двадцять дев?ять тисяч) грн. витрат, пов?язаних з виплатою страхового відшкодування, а також судові витрати у розмірі 2684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн. сплаченого збору та 20 000 (двадцять тисяч) грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Заочне рішення може бути переглянуте Косівським районним судом Івано-Франківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Косівського районного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Позивач може оскаржити рішення суду безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 27 лютого 2024 року.

Суддя Ю.С. Кіцула