Справа№938/33/24
Провадження № 2/938/94/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

за участю :

від позивача: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - представник;

від відповідача: ОСОБА_2 , Юрчук С.В. - представник;

Обставини справи.

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 4000,00грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи із дня звернення з позовом до суду до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 15.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні на 05.02.2024.

В судове засідання 05.02.2024 з`явилась позивачка ОСОБА_1 . Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Від представника відповідача, адвоката Юрчук С.В. надійшла заява про відкладення розгляду справи та надання їй можливості ознайомитись із матеріалами справи.

Суд задовільнив клопотання представника відповідача, та відклав розгляд справи на 29.02.2024.

В судове засідання 29.02.2024 з`явились позивач, відповідач та їх представники, надали пояснення по суті спору.

За клопотанням представника позивача, для надання йому можливості подати докази, на спростування тверджень відповідача про те, що він ніде не працює, в судовому засіданні було оголошено перерву до 13.03.2024.

В судове засідання 13.03.2024 з`явились позивач, відповідач та їх представники. Представник позивача повідомив, що докази офіційного працевлаштування відповідача, в нього відсутні, просив завершувати розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів.

Відповідач та його представник просили суд врахувати викладену у відзиві на позов правову позицію, та долучені до відзиву докази.

В судовому засіданні 13.03.2024, оголошено вступну те резолютивну частини рішення.

Правова позиція позивача.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, в позовній заяві позивач посилається на те, що 20 лютого 2020 року вона та відповідач уклали шлюб, про що Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) зроблено відповідний актовий запис за №10. Однак, спільне життя з відповідачем у неї не склалося, та рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2023, шлюб між ними було розірвано.

Від спільного подружнього життя у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає із нею та перебуває на її повному утриманні.

Відповідач не надає їй добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини, а вона не працює та не отримує доходу, оскільки здійснює догляд за малолітнім сином.

Вважає, що передбачений законом мінімальний розмір аліментів не зможе забезпечити нормальний розвиток дитини, тому відповідач, як батько, повинен сплачувати аліменти у сумі 4000,00грн щомісячно, оскільки є фізично здоровою, працездатного віку особою, та інших дітей чи непрацездатних родичів на утриманні не має.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі. При цьому позивач зазначила, що працює на дому, та отримує місячний дохід в розмірі приблизно 4000,00грн. Оскільки, обов`язок по утриманні дитини покладається на обох батьків, вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти саме в розмірі 4000,00грн.

Правова позиція відповідачів.

Відповідач подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав частково. Зокрема відповідач вказав на те, що він не відмовляється сплачувати аліменти на утримання сина, однак вважає, що заявлений позивачкою розмір аліментів в сумі 4000,00грн не відповідає вимогам чинного законодавства, є необґрунтовано великим та поставить його у складне матеріальне становище, оскільки він офіційно не працює та не отримує доходів.

Погодився сплачувати аліменти на утримання сина в сумі 1300,00грн але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

В судовому засіданні відповідач та його представник підтримали заперечення викладені у відзиві, просили позов задовільнити частково та стягувати аліменти в сумі 1300,00грн. Відповідач звернув увагу на те, що він ніде не працює, проживає із батьками, які його утримують. Позивачка та їх син проживають окремо, однак він завжди надавав позивачці допомогу на утримання їх сина, зокрема і після того, як вони розлучились та позивачка із сином проживають окремо.

Фактичні обставини встановлені судом.

Судом встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який зареєстровано 20.02.2020 Верховинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), про що складено, відповідний актовий запис за №10.

Рішенням Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 23.11.2023 у справі №938/801/23, шлюб між ними було розірвано (а.с.3-4).

Від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , виданим 14.07.2020 Верховинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (а.с. 5).

Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади від 08.01.2024, ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Згідно пояснень позивачки та відповідача, наданих в судовому засіданні, їх син проживає разом із позивачкою у АДРЕСА_1 , а відповідач проживає у с.Замагора Верховинського району.

Згідно довідки Управління соціального захисту населення Верховинської районної державної адміністрації Івано-Франківської області від 29.01.2024 №0130, ОСОБА_2 , державних соціальних допомог не отримує (а.с. 27).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 29.01.2024, в реєстрі відсутня інформація щодо нарахованого ОСОБА_2 доходу у 3 кварталі 2023 (а.с. 27).

Відповідно до довідки Верховинської філії Івано-Франківського обласного центру зайнятості від 29.01.2024 №142-13.1/29-24, ОСОБА_2 не перебуває на обліку як безробітний та не отримує допомоги (а.с. 27 зворот).

Згідно довідки Відділу обслуговування громадян №2 Головного управління пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 29.01.2024 №134, ОСОБА_2 не перебуває на обліку у відділі та не отримує пенсію (а.с. 27 зворот).

Оцінка суду.

Як вбачається із позовної заяви, між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу утримання їх спільного малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідні правовідносини врегульовано положеннями Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

З врахуванням положень ч.ч.2, 3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Як встановлено судом, від спільного подружнього життя у сторін народився син ОСОБА_4 , який після розірвання шлюбу між сторонами, проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та перебуває на її утриманні, а батько ОСОБА_2 проживає окремо.

В той же час, сторони не дійшли згоди щодо визначення способу виконання відповідачем свого обов`язку з утримання малолітніх дітей. Позивач зазначає, що відповідач не надає їй будь якої матеріальної допомоги на утримання сина, тому вона бажає стягувати із нього аліменти. При цьому позивачка вважає, що визначений законом мінімальний розмір аліментів на дитину відповідного віку, який становить 2563,00грн, не зможе забезпечити нормальний розвиток дитини, тому відповідач, який є фізично здоровим та немає інших утриманців, може сплачувати аліменти в розмірі 4000,00грн.

Відповідач у поданому відзиві не заперечив проти стягнення із нього на користь позивачки аліментів на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 , однак вважає, що розмір аліментів повинен становити 1300,00грн.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх спільних малолітніх дітей є підставною.

При визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача суд виходить з такого.

Згідно з ч.3 ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з якими проживає дитина.

Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Як вбачається з п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 Х11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років встановлено на рівні - 2563 гривні;

Враховуючи наведені вище положення ст. 182 СК України, та приймаючи до уваги що неповнолітній дитині позивача та відповідача станом на дату розгляду справи виповнилось повних три роки, мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто меншим 1281,50грн, а мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2563,00грн.

При цьому законодавець визначив, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, який становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище відповідача, який офіційно не працює та не отримує заробітну плату, а також не отримує соціальних та пенсійних виплат, однак є молодою, фізично здоровою людиною та має змогу працювати. Також суд враховує, що відповідач не має інших утриманців.

Керуючись положеннями ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України та дотримуючись принципу як найкращого забезпечення інтересів дитини, суд враховує також потреби дітей відповідного віку в їжі, одязі, засобах особистої гігієни, забезпеченні належних побутових умов необхідних для належного і гармонійного їх розвитку.

Суд також враховує матеріальне становище позивачки, яка здійснює догляд за дитиною, працює на дому та отримує дохід в розмірі 4000,00грн.

Приймаючи до уваги закріплені у ст.182 СК України обставини, за настання яких аліменти можуть бути призначені у рекомендованому мінімальному розмірі, суд також враховує, що позивачкою не надано доказів в підтвердження того, що відповідач працює, отримує достатній заробіток та спроможний сплачувати аліменти в розмірі 4000,00грн.

На підставі наведеного, врахувавши обраний позивачем спосіб стягнення аліментів, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, те що обов`язок утримувати дитину до досягнення повноліття покладений на обох батьків, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень нуль копійок), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 11.01.2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

На переконання суду вказаний розмір аліментів з врахуванням істотного здорожчання вартості усіх груп товарів для дітей, інфляційних процесів, не є надміру високим і відповідатиме інтересам та потребам дитини.

У відповідність до положень ст.430 ЦПК України, враховуючи, задоволення позовних вимог позивачки щодо стягнення аліментів, слід допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу аліментів за один місяць.

Судові витрати.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

Оскільки позивач на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із позовом щодо стягнення аліментів, була звільнена від сплати судового збору, то такий слід стягнути на користь держави з відповідача в сумі 1211,20грн.

Керуючись ст.ст. 10-13, 49, 76-81, 141, 142, 206, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти, на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень 00 копійок (дві тисячі гривень нуль копійок), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду 11 січня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211,20грн.

5. Рішення суду в частині стягнення аліментів допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання, за адресою: с.Замагора, присілок Долина-Верхня, Верховинський район, Івано-Франківська область, персональний ідентифікаційний номер- НОМЕР_3 .

Повне рішення складено 13.03.2024

Суддя Роман ДЖУС