ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Київ

справа № 947/24189/19

провадження № 61-1338св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Крата В. І.,

суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач ? ОСОБА_2 ,

треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року у складі судді Маломуж А. І. та постанову Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Дришлюка А.І., Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми.

Позов мотивований тим, що 27 серпня 2014 року між ним та відповідачем зареєстрований шлюб, в якому у них народилися діти: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 29 серпня 2017 року шлюбні відносини між ними фактично припинились, дружина разом з дітьми переїхали мешкати окремо від нього за адресою: АДРЕСА_1 , де і зараз проживають. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 лютого 2019 року шлюб між ним та відповідачем розірвано, а також визначено місце проживання дітей разом з матір`ю. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 вересня 2018 року з нього на користь ОСОБА_3 стягнено аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням № 14 Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27 червня 2019 року «Про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми ОСОБА_1 » йому встановлено для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми наступні способи участі: щотижнево, шляхом систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год до 19.00 год, та щотижнево, шляхом його систематичних побачень щонеділі з 16.00 год до 19.00 год без присутності матері дітей ? ОСОБА_3 , та впродовж одного місяця літнього періоду діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками без присутності матері дітей. Незважаючи на наявність вказаного рішення, відповідач чинить йому перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми, забороняє побачення з ними без її участі.

Він має можливість та бажання приймати участь у вихованні та розвитку дітей, сумлінно ставиться до виконання батьківських обов`язків, має прихильність дітей до нього, приймає участь у матеріальному забезпеченні дітей.

ОСОБА_1 просив суд:

зобов`язати ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми: дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 такі способи участі: щотижнево, шляхом його систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год до 19.00 год, та щотижнево, шляхом його систематичних побачень щонеділі з 16.00 го. до 19.00 год без присутності матері дітей ? ОСОБА_3 , та впродовж одного місяця літнього періоду діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері дітей.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року позов задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми: дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні способи участі:

щотижнево, шляхом його систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год до 19.00 год, та щотижнево, шляхом його систематичних побачень щонеділі з 16.00 год до 19.00 год без присутності матері дітей ? ОСОБА_3 , та впродовж одного місяця літнього періоду діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач виявляє бажання спілкуватись та зустрічатись із дітьми, з висновків судової психологічної експертизи стану дітей не встановлено негативного впливу ОСОБА_1 на них, а відтак у суду відсутні підстави для усунення позивача від спілкування з дітьми. Сторонам слід налагодити відносини між собою в частині досягнення належного спільного виховання дітей та знайти спільні мирні шляхи вирішення питання щодо можливості періодичного спілкування позивача із дітьми. Судом не було встановлено обставин, які б свідчили про те, що спілкування позивача із дітьми буде перешкоджати нормальному їх розвитку, у зв`язку з чим, суд приходить до переконання, що спілкування позивача з дітьми буде сприяти повноцінному вихованню дітей, їх розвитку, задоволенню життєво-важливих потреб, зростанню під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері моральної та матеріальної забезпеченості. Безпосередня участь батька у вихованні дітей, як хлопчика, так і дівчинки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання, зокрема, батьківських прав позивача, а насамперед, буде повністю відповідати інтересам дітей. Враховуючи викладене, а також те, що судом встановлено, що з боку відповідача дійсно чиняться перешкоди щодо надання можливості ОСОБА_1 бачитись та спілкуватись з дітьми, позовні вимоги є обґрунтованими та законними.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року змінено та викладено резолютивну частину в наступній редакції:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми, задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми: дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановлено ОСОБА_1 для участі у вихованні та спілкуванні з дітьми: дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні способи участі:

щотижнево, шляхом його систематичних побачень кожної п`ятниці з 10.00 год до 19.00 год та щотижнево, шляхом його систематичних побачень з 10.00 год до 19.00 год (парна неділя; непарна субота) без присутності матері дітей ? ОСОБА_3 та впродовж двох тижнів літнього періоду (липень, серпень кожного місяця) діти перебувають разом з батьком за попередньою домовленістю між батьками, без присутності матері дітей, починаючи з 2023 року.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що ані судом першої інстанції, ані судом апеляційної інстанції не встановлені обставини, які б свідчили про те, що спілкування позивача з дітьми перешкоджатиме їх нормальному розвитку чи здійснюватиме негативний вплив на їх виховання, в тому числі спілкування за відсутності матері. Такі обставини не знайшли свого підтвердження та не були доведені й в процесі розгляду справи в суді апеляційної інстанції. З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 .

З огляду на вік дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (7 та 6 років відповідно), особливості психо-емоційного розвитку дітей відповідного віку, професію ОСОБА_1 (моряк) та його тривалу відсутність протягом року в зв`язку з виконанням професійних обов`язків, апеляційний суд враховує відповідні доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 та вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в частині способу участі ОСОБА_1 у вихованні дітей. Апеляційний суд зауважує, що встановлені судом часові рамки в графіку побачень зустрічей не мають перешкоджати графіку відвідувань дітьми дитячого садку та інших занять. При чому, за домовленістю з батьками побачення можуть відбуватися поза межами встановленого судом графіку.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що суд першої інстанції не прийняв до уваги уточнену позовну заяву спростовуються матеріалами справи, зокрема тим, що його представник в останньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, заявлені в первісній редакції.

Аргументи учасників справи

У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій, просив скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, викладені у заяві від 10 січня 2020 року.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що у порушення норм статті 49 ЦПК України суд першої інстанції не врахував заяву про зміну предмету позову, подану позивачем за рік до ухвалення судового рішення.Після отримання заяви про зміну предмету позову, суд не вирішив вказану заяву у порядку та строки, передбачені ЦПК України. Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 18 жовтня 2019 року справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, однак рішення ухвалено без закриття підготовчого провадження, про що не ухвалено відповідного процесуального рішення відповідно до вимог статті 200 ЦПК України. Оскільки суд першої інстанції на наступному судовому засіданні після повернення матеріалів справи з судово-психологічної експертизи, попри його клопотання та його представника про перенесення розгляду справи, оголосив рішення у справі, він був позбавлений можливості звернути увагу суду на зміну предмету позову. Розуміючи стадію судового розгляду справи, він не очікував, що суд ухвалить рішення без розгляду справи по суті, судових дебатів та заслуховування.

Згідно з висновком експерта від 18 грудня 2020 року запропоновано формат зустрічей, який є більшим від того, на якому він наполягав у заяві від 10 січня 2020 року. Вказані процесуальні порушення призвели до того, що судом було розглянуто вимоги, відмінні від заявлених остаточно. Наведене призвело до того, що він не отримав належного доступу до правосуддя, процесуальні питання не були вирішенні судом, що призвело до неналежного захисту його порушених прав.

Суд апеляційної інстанції присвятив його апеляційній скарзі лише один абзац, вказавши, що його представник в останньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, заявлені в первісній редакції. Так, в протоколі судового засідання дійсно відображено, що його представник підтримав позовну заяву у повному обсязі та просив задовольнити позов. При цьому за вказаним протоколом не вбачається відкликання заяви про уточнення позовних вимог, а також неможливо встановити у якій саме редакції було підтримано позовні вимоги. Тому суд апеляційної інстанції зробив передчасний висновок щодо підтримання його представником позовної заяви в первісній редакції.

Апеляційний суд у судовому засіданні оголосив вступну та резолютивну частину постанови, згідно з якої апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню. Ознайомившись з письмовим рішенням суду, як з вступною і резолютивною частинами, так і повним текстом, він дізнався, що всупереч оголошеному рішенню, суд прийшов до протилежних висновків і, насправді, задовольнив апеляційну скаргу саме ОСОБА_2 , а не його апеляційну скаргу.

У березні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_2 на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а постанову апеляційного суду ? без змін.

Відзив мотивований тим, що будь-які інші позовні вимоги до розгляду не приймались та предметом розгляду не були. В жодному із судових засідань, ані позивач, ані його представник не просили прийняти до розгляду та не підтримували заяву, подану в порядку, передбаченому статтею 49 ЦПК України, що підтверджується звукозаписом судового засідання. Сторона позивача була присутня в судовому засіданні, а представник позивача підтримав та наполягав на розгляді та задоволення саме позовних вимог в первісній редакції від 04 жовтня 2019 року. Вказані обставини були предметом розгляду в суді апеляційної інстанції та відображені в постанові. Суди розглянули справу саме в межах позовних вимог, які були заявлені позивачем. Жодних заяв про зміну предмета позову вона не отримувала та з їх змістом не ознайомлена.

Щодо ухвалення рішення в порядку загального позовного провадження без закриття підготовчого провадження у справі, то в судовому засіданні 08 лютого 2021 року представник позивача не заявляв щодо порушення будь-яких стадій розгляду справи, про те, що не закрито підготовче провадження та про неможливість розгляду справи та ухвалення рішення по суті. Посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, про які не було заявлено в суді першої інстанції, є недопустимими і не впливають на суть спірних правовідносин.

Не відповідають дійсності доводи касаційної скарги про невідповідність проголошеного судового рішення в судовому засіданні судового рішення його повному тексту, оскільки спростовуються текстом постанови та звукозаписом процесу.

Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи

Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі.

В ухвалі зазначено, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Ухвалою Верховного Суду від 01 лютого 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржуються в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми (без врахування заяви позивача про зміну предмету позову в цій частині). Тому в іншій частині судові рішення в касаційному порядку не переглядаються.

Позиція Верховного Суду

Європейський суд з прав людини зауважив, що внутрішньодержавним судам при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом (SHISHKOV v. RUSSIA, № 26746/05, § 110, ЄСПЛ, від 20 лютого 2014 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No. 2), № 38789/04, § 23, ЄСПЛ, від 08 квітня 2010 року).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

Позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (пункт 2 частини другої статті 49 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та самостійно обирати правову підставу та предмет позову (див. постанови Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі №760/23795/14-ц, від 01 квітня 2020 року у справі №686/24003/18, від 19 серпня 2020 у справі №287/587/16-ц).

Процесуальним законом не передбачено права позивача на подання заяв (клопотань) про «доповнення» або «уточнення» позовних вимог. Тому в разі надходження до суду однієї із зазначених заяв (клопотань) останній, виходячи з її змісту, а також змісту раніше поданої позовної заяви та конкретних обставин справи, повинен розцінювати її як: подання іншого (ще одного) позову, чи збільшення або зменшення розміру позовних вимог, чи об`єднання позовних вимог, чи зміну предмета або підстав позову (див постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 405/3360/17 (провадження

№ 61-9545сво21)).

Зміна предмета позову означає зміну матеріальної вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Визначення (зміна) предмета, підстав позову у спорі - це право, яке належить позивачу (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 229/1026/21 (провадження

№ 14-205цс21)).

Завданнями підготовчого провадження, зокрема, є остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог. Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (частини перша, друга статті 189 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частини перша статті 367 ЦПК України).

Касаційний суд зауважує, що законодавець імперативно визначив необхідність здійснювати відхилення доводу (аргументу) апеляційної скарги чи відзиву, з яким апеляційний суд не погоджується. При цьому не має значення, чи стосується такий довід (аргумент) судового рішення по суті, чи тільки процесуального питання (див., зокрема, постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року в справі № 501/1672/22 (провадження № 61-16084св23), постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 січня 2024 року в справі № 441/1159/21 (провадження № 61-14938св23)).

Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

04 жовтня 2019 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 ; ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18 жовтня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10 грудня 2019 року (т. 1, а. с. 35);

у зв`язку з перебуванням судді-доповідача у відрядженні з 10 грудня 2019 року до 13 грудня 2019 року розгляд справи відкладено на 22 січня 2020 року (т. 1, а. с. 39);

10 січня 2020 року ОСОБА_6 подав заяву у порядку пункту 3 частини другої статті 49 ЦПК України та просив ухвалити рішення, яким встановити йому наступні способи участі у спілкуванні з дітьми та їх вихованні: кожного місяця з 01 по 15 число перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у нього без участі матері дітей ? ОСОБА_3 , які будуть проживати з ним в квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Впродовж одного місяця літнього періоду діти будуть перебувати з ним, за попередньою домовленістю між ним та відповідачем, без присутності ОСОБА_3 для можливості оздоровлення в оздоровлюючих закладах; зобов`язати відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми та їх вихованні (т. 1, а. с. 70-75);

ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2020 року клопотання сторін у справі про призначення судово-психологічної експертизи у справі задоволено та призначено відповідну експертизу (т. 1, а. с. 138-139); ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 06 лютого 2020 року провадження у справі зупинено на час проведення судово-психологічної експертизи (т. 1, а. с. 157);

ухвалою суду від 27 липня 2020 року поновлено провадження у справі, задоволено клопотання ОСОБА_1 про виклик в судове засідання свідків (т. 1, а. с. 172);

відповідно до протоколу судового засідання, яке було проведено 20 серпня 2020 року, головуючий суддя ставив питання щодо заяви про уточнення позовної заяви (12.38 год), щодо якої відповідач заперечила, однак жодного процесуального рішення з цього питання суд не ухвалив (т. 1, а. с. 231-237);

ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20 серпня 2020 року провадження у справі зупинено на час проведення судово-психологічної експертизи (т. 1, а. с. 239);

ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30 грудня 2020 року поновлено провадження у справі; призначено справу у відкритому судовому засіданні на 08 лютого 2021 року (т. 2, а. с. 61);

з протоколу судового засідання від 08 лютого 2021 року вбачається: відмолено у задоволенні клопотань позивача та відповідача про відкладення розгляду; представник позивача просив «позовну заяву задовольнити в повному обсязі»; повний текст позовної заяви не оголошувався (т. 3, 21-22);

рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року позов задоволено повністю, резолютивну частину судового рішення викладено відповідно до прохальної частини позовної заяви, тобто без врахування заяви від 10 січня 2020 року;

11 березня 2021 року ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу та просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, викладені в редакції від 10 січня 2020 року. Апеляційну скаргу мотивував, зокрема тим, що його заява про зміну предмета позову не була врахована та взагалі не прийнято жодного рішення щодо цієї заяви. Крім того, підготовче провадження у справі суд першої інстанції не закрив, а на першому ж засіданні після повернення матеріалів справи з судово-психологічної експертизи, попри його клопотання про відкладення справи, оголосив рішення у справі. Порушення судом першої інстанції процесуальних норм призвело до того, що було розглянуто позовні вимоги не з тією прохальною частиною, яку заявляв ОСОБА_1 , що призвело до неналежного захисту його прав(т. 3, а. с. 34-38);

апеляційний суд не врахував, що: до закінчення підготовчого засідання заявою від 10 січня 2020 року ОСОБА_6 змінив предмет позову щодо порядку та способів участі у спілкуванні з дітьми та їх вихованні, від змінених позовних вимог не відмовлявся (заяву від 10 січня 2020 року не відкликав); суд першої інстанції будь-яких процесуальних рішень щодо вказаної заяви ОСОБА_1 не ухвалював, висновків щодо підстав неприйняття цієї заяви до розгляду оскаржене рішення суду першої інстанції також не містить;

апеляційний суд не надав оцінки відповідним доводами апеляційної скарги позивача, мотиви їх відхилення не навів, а вказав лише, що представник позивача в останньому судовому засіданні підтримав позовні вимоги, заявлені в первісній редакції. Разом з тим, зазначене не підтверджується протоколами судових засідань та змістом оскарженого рішення суду першої інстанції. Верховний Суд зазначає про неможливість відтворити аудіозапис судового засідання в суді першої інстанції від 08 лютого 2021 року, оскільки диск, на якому міститься відповідний запис, пошкоджений. Проте аналіз матеріалів справи дає достатні підстави вважати, що суд першої інстанції допустив процесуальні порушення, внаслідок яких не дотримано принцип рівності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, що призвело до неправильного вирішення справи.

За таких обставин доводи касаційної скарги, що порушення судом першої інстанції процесуальних норм призвели до обмеження його процесуальних прав, суд касаційної інстанції визнає обґрунтованими. Тому судові рішення в оскарженій частині підлягають скасуванню з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, дають підстави для висновку, що судові рішення в оскарженій частині ухвалені без додержання норм процесуального права. У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, рішення судів в оскарженій частині скасувати, а справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 402, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з дітьми скасувати.

Справу № 947/24189/19 в зазначеній частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

З моменту прийняття постанови суду касаційної інстанції Київського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 грудня 2022 року в скасованій частині втрачають законну силу.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді: Д. А. Гудима

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

М. М. Русинчук