БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/34/24
Провадження № 2/497/210/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

21.03.2024 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., секретар судового засідання Ільєва Д.Д., розглянувши за відсутністю сторін заочно у приміщенні суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2024р. позивачка звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені з березня 2021р., подальше їх спільне проживання та збереження шлюбу неможливо, між ними відсутній спір про поділ спільного майна та досягнута домовленість про місце проживання і утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - яка проживає зі своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Також вона - позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на її користь - для утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в розмірі 1 / 4 частини від усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня звернення позивачем до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач, який є батьком дитини, не надає у добровільному порядку матеріальної допомоги для утримання дочки, що проживає з нею, позивачем.

Сторони у судове засідання не прибули, позивачка надала суду заяву про розгляд позову за її відсутністю, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, що був повідомлений судом належним чином про час та місце судового засідання, - до суду не прибув, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову, тому суд обґрунтовано ухвалив справу розглянути заочно. Крім того, відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, оскільки відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги - задоволенню за наступних підстав.

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , що було видане 11.06.2021р. Болградським відділом ДРАЦС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), між громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 був зареєстрований шлюб (а/з№ НОМЕР_2 ), дружині після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище " ОСОБА_5 " (а.с.9).

Від цього шлюбу 10.06.2016р. в сторін народилася дочка ОСОБА_6 (свідоцтво НОМЕР_3 , видане 2016р. Болградським районним відділом ДРАЦС ГТУЮ в Одеській області, а/з№218, а.с.10), яка проживає, як стверджується у позові, - з матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 , спору між сторонами про місце проживання дитини не вбачається.

Позивачка у позові зазначила, що спору про майно сторони не мають, просить про розірвання шлюбу, стверджуючи про різні погляди на життя в неї з відповідачем та втрату почуття любові та поваги один до одного, виявивши твердий намір на припинення шлюбних відносин з відповідачем. Відповідач не надав суду пояснень щодо предмету позову, до суду не прибув.

Відповідно до ст.51 Конституції України, ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної Декларації прав людини, що ухвалена Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948р., згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя (ст.110 СК України). Добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу, потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

З матеріалів даної справи вбачається, що позивачка продовжувати шлюбні відносини не бажає, від відповідача не надійшло заперечень на позов, тому, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам позивача, що потягне за собою неприпустиме порушення його прав на вільний вибір. Відповідно до ст.112 - її ч.2 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення для розгляду позову про розірвання шлюбу, оскільки незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання його права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд враховує те, що сторонам відомі норми чинного законодавства про наслідки розірвання шлюбу судом, а саме, - ч.2ст.114 СК України, згідно якої, в разі розірвання шлюбу судом, - шлюб припиняється в день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу; ч.3 статті 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, що набрало законної сили.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів для утримання спільної дитини сторін - дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , судом встановлено наступне.

Чинним законодавством України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою (ч.1ст.141 СК України). Відповідно до ст.ст.180,181ч.3, ст.188,183ч.1 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу батьків або в твердій грошовій сумі, а, відповідно до ч.ч.1,2ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована Постановою ВР України №789ХІІ (78912) від 27.11.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а ст.ст.182,183 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність в платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а мінімальний рекомендований розмір - становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом в разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів в разі встановлення наявності в нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати (ця стаття зазнала змін за ЗУ №2037-VIII від 17.05.2017р. в редакції ЗУ №2475-VIII від 03.07.2018). Той з батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Статтею 179 СК України регламентовано право власності на аліменти, одержані на дитину, - які є власністю дитини. Той з батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до ЦК України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження передбачених ст.182 СК обставин - матеріального стану та стану здоров`я, - щодо відповідача та позивача - суду не надано.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову щодо стягнення аліментів для утримання спільної дочки сторін - ОСОБА_6 - є обґрунтованими і підлягають задоволенню, оскільки при визначенні розміру аліментів, вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі та за період, визначені позивачем, що не суперечать вимогам законодавства, - починаючи з дня звернення позивача до суду і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст.5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір за вимогу про стягнення аліментів для утримання дитини підлягає стягненню судом з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.104,105 СК України, ст.ст.12,80,263-265,280-284 ЦПК України, ст.196 СК України, п.22 Постанови №3 Пленуму ВС України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

ухвалив:

Задовольнити в повному обсязі позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що був зареєстрований 12.06.2016р. Болградським відділом державної РАЦС у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), а/з №119.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ), - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ), - аліменти для утримання їхньої спільної дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 / 4 частини усіх видів доходів відповідача, але не менше 50 % встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісячно, з дня звернення позивачем до суду і до досягнення дочкою повноліття - тобто, з 08.01.2024р. і до 08.01.2034року.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок за вимогу про стягнення аліментів для утримання дитини.

Допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача.

Рішення суду також може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії, а відповідач - в той же строк після отримання ухвали за результатами розгляду його заяви про перегляд заочного рішення, після спливу цього строку - рішення набирає законної сили. Строк на апеляційне оскарження може бути поновлений в разі його пропуску з поважних причин. Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: bg.od.court.gov.ua.

Повний текст судового рішення виготовлено 21.03.2024 року.

Суддя А.В. Кравцова