Справа № 646/2772/24
№ провадження 2/646/1754/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова в особі судді Клімової С.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 , представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів,

В С Т А Н О В И В :

13.03.2024 року від представника позивача ОСОБА_2 , адвоката Балицького Тараса Миколайовича надійшла позовна заява про стягнення з відповідача ОСОБА_3 безпідставно отриманих коштів у сумі 324 087,02 грн та судових витрат, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивач ОСОБА_2 у період з 10.10.2023 року по 23.10.2023 помилково здійснив ряд платежів на карту відповідача ОСОБА_3 .. Позивач вказує, що він особисто знайомий з відповідачем та звертався до нього в телефонному режимі з проханням повернути грошові кошти, відповідач повернув позивачу 10 000,00 грн 01.12.2023 року, однак залишок суми повертати відмовився, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Одночасно з позовною заявою представником позивача, адвокатом Балицьким Тарасом Миколайовичем до суду подано заяву про забезпечення позову, в якій представник позивача просить накласти арешт на квартири АДРЕСА_1 , квартиру за АДРЕСА_2 та заборонити ОСОБА_3 здійснювати будь-які дії з метою відчуження чи передачі права користування на вказане майно іншим особам в будь який спосіб до набрання законної сили рішення суду у цій справі. Крім того представник позивача просить накласти арешт на грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках відкритих на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 у банківських або інших фінансово-кредитних установах, в межах суми 324 087 грн 02 коп.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що враховуючи ухилення відповідача від виконання вимог позивача, у позивача є всі підстави припустити, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити та навіть унеможливити виконання рішення суду.

До заяви представником позивача надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 365222098 від 09.02.2024 року.

Суд, вивчивши доводи поданої заяви та матеріали позовної заяви, дійшов наступного висновку.

Відповідно до частин першої та другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 по справі № 320/3560/18, заявником суду повинні бути надані відомості щодо конкретного індивідуально визначеного майна, яке належить відповідачу та щодо якого мають вживатись заходи забезпечення позову. Зокрема, Верховним Судом зазначено, що суд може накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банківських або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат, проте відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження №14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, із урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Разом із тим, у пункті 4 Постанови Пленум Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що вжиті заходи забезпечення позову не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інтереси осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Водночас законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, суд може накласти арешт лише на грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд має перевірити, які конкретно грошові кошти належать відповідачеві і де вони знаходяться.

Саме з цією метою положеннями частини першої статті 151 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову, захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За таких обставин, законодавством передбачений обов`язок зазначення в заяві про забезпечення позову інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Із наведеного слідує, що відомості про те, на яких рахунках та в яких банківських установах перебувають грошові кошти відповідача, є необхідними для забезпечення позову.

Накладення судом арешту на рахунки відповідача чинним законодавством не передбачене, але суд вправі накласти арешт на кошти, які обліковуються на рахунках у банках або в інших кредитно-фінансових установах, у межах розміру сум позовних вимог та можливих судових витрат.

При цьому, відомості про наявність рахунків, їх номери та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, надаються суду заявником.

Також потенційно може виникнути ситуація, коли буде накладено арешт на рахунки, що використовуються відповідачем для виплати заробітної плати, для обліку коштів соціального страхування, тобто є рахунками зі спеціальним режимом використання чи можуть бути порушені права інших осіб у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Крім того забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року (справа № 183/5864/17-ц, провадження № 61-38692св18).

Суд зазначає, що заявником не надано суду доказів вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання, таких наприклад як підготовчі дії до реалізації спірної нерухомості.

Відповідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути спів мірними із заявленими позивачем вимогами.

Разом з тим, з наданих позивачем відомостей неможливо встановити вартість нерухомого майна.

Відсутність даних про вартість вказаного нерухомого майна на день подання позову унеможливлює визначення судом співмірності заборони відчуження нерухомості із заявленими позивачем вимогами про стягнення безпідставно отриманих коштів.

За таких обставин суд дійшов висновку про необхідність відмови позивачу у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Одночасно суд роз`яснює позивачу, що він не позбавлений права повторно звернутись до суду з заявою про забезпечення позову, надавши при цьому відомості щодо номерів рахунків, на яких обліковуються належні відповідачу грошові кошти, та назви відповідних установ, в яких вони відкриті, а також докази, що підтверджують приблизну вартість нерухомості.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_2 , представник позивача: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих коштів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя С.В. Клімова