ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/25886/22

Провадження № 22-ц/4820/488/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.,

секретар судового засідання Цугель А. О.,

з участю представників сторін Савченко О. В.,

ОСОБА_1 , ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2023 року (суддя Приступа Д. І., відомості про дату складення повного судового рішення відсутні) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , яка діє в інтересах дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради, про визнання недійсним договору дарування та скасування рішення про державну реєстрацію права власності.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду із вказаним позовом та уточнивши вимоги, зазначав, що 26.06.2018 уклав з ОСОБА_4 договір позики, відповідно до умов якого останній отримав у позику 51280 доларів США на строк до 31.12.2018. У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за договором у грудні 2020 року звернувся до суду з позовом про стягнення коштів. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2021 у справі № 686/29748/20 з ОСОБА_4 на його користь стягнуто 51280 доларів США, 3% річних у сумі 2904,47 долара США та 10510 грн судового збору. Під час реєстрації обтяження - арешту на майно, накладеного ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.02.2021, стало відомо, що ОСОБА_4 29.05.2020 за договором дарування відчужив своїм донькам ОСОБА_6 та ОСОБА_7 будинковолодіння АДРЕСА_1 . Вважає, що відповідач, який мав невиконані зобов`язання перед ним, діяв недобросовісно. Договір укладений з метою уникнення звернення стягнення на нерухоме майно в майбутньому. Правочин, вчинений без наміру створення правових наслідків, є фіктивним.

Тому позивач просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 167,9 кв. м, укладений 29.05.2020 ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 52438112 від 29.05.2020, вчинений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Лучковською Т. М.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2023 року в позові відмовлено.

ОСОБА_3 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Посилається на незаконність на необґрунтованість рішення суду. Суд не взяв до уваги те, що оспорюваний договір укладений з порушенням вимог закону з метою уникнення звернення стягнення на нерухоме майно та виконання зобов`язань перед кредитором. ОСОБА_4 , відчужуючи безоплатно майно на користь своїх дітей, діяв недобросовісно, зловживає правами стосовно кредитора, оскільки такий договір дарування порушує майнові інтереси кредитора. Вважає належним способом захисту порушеного права звернення з позовом про визнання недійсними правочину боржника у зв`язку з недобросовісністю його поведінки. Суд першої інстанції повинен був визнати оспорюваний договір дарування недійсним, оскільки такий набув ознак фраудаторного правочину.

ОСОБА_5 у відзиві просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення суду першої інстанції без змін. Вважає, що позивач не навів правових підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відзив ОСОБА_4 повернуто без розгляду ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року.

У засіданні апеляційного суду представник позивача ОСОБА_8 апеляційну скаргу підтримала. Представники відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 її не визнали.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно установив, що заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2021 у справі № 686/29748/20 стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики у сумі 51280 доларів США, 3% річних у сумі 2904,47 долара США та 10510 грн судового збору.

Зазначеним судовим рішенням установлено, що ОСОБА_4 склав розписку про отримання від ОСОБА_3 коштів у розмірі 66323 долари США на строк до 31.12.2018. Борг повернув частково у сумі 15043 долари США.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року накладено арешт на домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 57,5 кв. м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 .

Рішенням державного реєстратора Хмельницької міської ради Іщука В. О. відмовлено в державній реєстрації обтяження нерухомого майна, накладеного ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 лютого 2021 року, оскільки право власності на майно зареєстровано за новим правонабувачем.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.04.2021 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 загальною площею 167,9 кв. м зареєстровано 29.05.2020 за ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі договору дарування, укладеного 29.05.2020.

Зі змісту листа Другого відділу ДВС у місті Хмельницькому від 07.11.2022 № 67311 установлено, що на виконанні у відділі знаходиться виконавче провадження № 67434704 з примусового виконання виконавчого листа № 686/29748/20, виданого 27.10.2021. Під час виконання установлена відсутність у боржника ОСОБА_9 належного на праві власності нерухомого майна та транспортних засобів. Останній не працює, пенсію не отримує.

29.05.2020 ОСОБА_4 за договором дарування відчужив своїм дітям ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах яких діяла мати ОСОБА_5 , житловий будинок з належними до нього надвірними будівлями АДРЕСА_1 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Відмову в позові суд мотивував недоведеністю позовних вимог.

Такий висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Згідно з частинами 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для визнання недійсним укладеного відповідачами договору, який направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, не заслуговують на увагу з таких підстав.

Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені у статті 203 ЦК України.

Підстави недійсності правочину визначені у статті 215 ЦК України.

Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

За змістом частини 5 статті 203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

На підставі частин 1 і 2 статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу в усіх сторін правочину.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину.

Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин 1 і 5 статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц дійшла висновку, що позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) і недопустимості зловживання правом (частина 3 статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано 29.05.2020 у рівних частках на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 29.05.2020. Разом з матір`ю ОСОБА_5 ОСОБА_7 та ОСОБА_6 фактично проживають у будинку.

Відповідачі обґрунтовують укладення договору дарування тим, що після розірвання шлюбу між подружжям (рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01.03.2019 у справі № 686/29016/18) ОСОБА_4 мав намір працювати за межами України і за домовленістю подарував будинок дітям в рахунок сплати аліментів.

На час укладення оспорюваного договору дарування між сторонами по справі не було спорів, які б вирішувалися в судовому порядку та не накладався арешт на об`єкт нерухомого майна.

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики у грудні 2020 року.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13.05.2021 у справі № 686/29748/20 установлено, що ОСОБА_4 частково повернув ОСОБА_3 борг за договором позики у сумі 15043 долари США.

Із оглянутої в засіданні апеляційного суду копії боргової розписки від 22.06.2018 вбачається, що вона містить відмітку позивача про часткове виконання зобов`язань за договором і повернення позичальником боргу частинами у період з 21.07.2018 по 25.07.2020.

ОСОБА_3 не надав суду належних, допустимих і достатніх доказів на підтвердження того, що на час укладення 20.05.2020 оспорюваного правочину воля сторін не відповідала зовнішньому її прояву та вони не передбачали реального настання правових наслідків, обумовлених вказаним правочином, їх дії на перехід права власності на нерухоме майно вчинені з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника.

Порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування рішення, суд не допустив.

З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12 березня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта