У Х В А Л А

27 березня 2024 року

м. Київ

справа № 758/11379/23

провадження № 61-2972ск24

Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М.,

розглянув касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року у справі за заявою Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року Головне управління державної податкової служби у Запорізькій області (далі - ГУ ДПС у Запорізькій області) звернулося до суду із заявою про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, що перебуває у володінні акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») щодо руху грошових коштів по банківському рахунку ОСОБА_1 за період з 13 грудня 2019 року до 30 вересня 2020 року, та контрагентів, із наданням дат проведення операцій, сум платежів, найменування, кодів ЄДРПОУ.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року, заяву ГУ ДПС у Запорізькій областізадоволено частково.

Зобов`язано АТ «ПУМБ» розкрити для ГУ ДПС у Запорізькій області інформацію, що містить банківську таємницю відносно ОСОБА_1 у частині інформації про рух коштів (список операцій) за період з 13 грудня 2019 року до 30 вересня 2020 року по банківському рахунку, відкритому в АТ «ПУМБ». У решті вимог заяви відмовлено.

29 лютого 2024 року ГУ ДПС у Запорізькій області через підсистему «Електронний Суд» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року.

У касаційній скарзі заявник просить суд касаційної інстанції скасувати рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року, ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви в повному обсязі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме, запропоновано: подати нову редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретної (конкретних) підстави (підстав) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) та її (їх) належним обґрунтуванням, а також надати докази направлення копії нової редакції касаційної скарги особам, які беруть участь у справі - АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 .

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 18 березня 2024 року ГУ ДПС у Запорізькій областіподало нову редакцію касаційної скарги та докази направлення копії нової редакції касаційної скарги особам, які беруть участь у справі.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що ГУ ДПС у Запорізькій області не виконало вимоги ухвали від 18 березня 2024 року та не усунуло недоліки касаційної скарги повністю.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 389 цього Кодексукасаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.

Відповідно до частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Верховний Суд зазначає, що право особи на оскарження судового рішення є однією із складових права на справедливий суд, що гарантується статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституцією України. Водночас згідно з цивільним процесуальним законом оскарження судового рішення в суді касаційної інстанції вимагає від заявника належного обґрунтування касаційної скарги.

У першій редакції касаційної скарги заявник лише формально зазначав, що підставою подання касаційної скарги є неправильне застосування судами норм матеріального права та посилався на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України (необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2024 року заявнику було надано строк подати нову редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретної (конкретних) підстави (підстав) касаційного оскарження відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України та її (їх) належним обґрунтуванням.

Однак, 25 березня 2024 року ГУ ДПС у Запорізькій області подало таку ж за змістом касаційну скаргу, як і в першій редакції.

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року, Reports 1996-V, p. 1544, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

ГУ ДПС у Запорізькій області не виконало вимоги ухвали Верховного Суду від 18 березня 2024 року, що перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою і є підставою для визнання касаційної скарги неподаною та повернення її заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 жовтня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 січня 2024 року за заявою Головного управління державної податкової служби у Запорізькій області, заінтересовані особи: акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ОСОБА_1 , про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, визнати неподаною та повернути.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Ігнатенко