Cправа №549/1/24
Провадження№2/549/27/24

РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2024 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Крєпкого С.І.

за участю: секретаря судового засідання Кривчун Я.А.

прокурора Богатирьова Д.К.

представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Козленка О.М.

представника відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Баришівська зернова компанія"

адвоката Костюченка П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеконференції у залі суду селища Чорнухи цивільну справу за позовом керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Зубко Владислава Вікторовича в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» (далі ТОВ "БЗК"), про витребування земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди,

установив:

02 січня 2024 року керівник Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Зубко В.В. звернувся в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області до суду з позовом до ОСОБА_1 , ТОВ «БЗК», в якому прохав:

-витребувати у ОСОБА_1 на користь Чорнухинської територіальної громади в особі Чорнухинської селищної ради земельну ділянку, площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:001:0742;

-визнати недійсним договір оренди землі б/н від 11.01.2021, укладений між ТОВ «БЗК» та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0742;

-скасувати рішення державного реєстратора виконавчого комітету Лубенської міської ради Васильченко В.М. (індексний номер рішення 56352354 від 28.01.2021), яким внесено запис про інше речове право 40304903 щодо реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0742 за ТОВ «БЗК».

Вимоги обгрутовано тим, щоПолтавською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Центрального регіону в порядку ст.36 КПК України здійснювалось процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000239 від 17.06.2023, відомості про яке внесено до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_1 в 2019 році звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Сумській області з метою безоплатного отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №18-13034/16-19-СГ від 18.10.2019 надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку, що розташована на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, площею 2,0 га (кадастровий номер :02:004:0044), із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства.

На підставі зазначеного наказу державним реєстратором Краснопільської селищної ради Сумської області Парченко О.Г. 21.11.2019 зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку (номер запису про право власності:34354130, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 49902736 від 28.11.2019).

В подальшому ОСОБА_1 передав вищевказану земельну ділянку в оренду ТОВ «Агрофірма «Довіра 2008», , на підставі договору оренди землі б/н від 16.12.2019, про що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено відповідний запис (номер запису про інше речове право: 34899359, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 50500218 від 27.12.2019).

Таким чином ОСОБА_1 у вищевказаний спосіб реалізував своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, у зв`язку з чим в силу вимог ч.4 ст.116 ЗК України право на повторне отримання земельної ділянки в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства у подальшому не мав.

Разом з тим ОСОБА_1 , достовірно знаючи про те, що він раніше використав своє право на отримання земельної ділянки із земель державної власності в розмірі 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, подав до Чорнухинської селищної ради заяву від 06.08.2020 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення кадастровий номер :00:001:0742, площею 2,0 га, зі зміною цільового призначення з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області за межами населеного пункту.

У своїй заяві ОСОБА_1 зазначив, що до цього часу правом на безоплатну передачу земельної ділянки не скористався всупереч тому, що вже безоплатно отримав 2 га землі з кадастровим номером :02:004:0044 на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Рішенням Чорнухинської селищної ради Чорнухинського району Полтавської області №2743 від 27.08.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0742, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

В подальшому рішенням Чорнухинської селищної ради №2849 від 25.09.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності з кадастровим номером :00:001:0742, що розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, та передано йому безоплатно у власність.

Право власності на зазначену земельну ділянку було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 14.12.2020 державним реєстратором Гребінківської міської ради Полтавської області Федорченко Д.М. (індексний номер рішення 55737270 від 16.12.2020, номер запису про право власності 39737735).

Таким чином, всупереч вимог ст.ст.116,118,121 ЗК України, ОСОБА_1 при зверненні до Чорнухинської селищної ради із заявою про надання йому земельної ділянки на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області приховав той факт, що ним на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Сумській області №18-13034/16-19-СГ від 18.10.2019 фактично вже використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області та не повідомив про це Чорнухинську селищну раду.

Земельна ділянка, площею 2,0 га (кадастровий номер :00:001:0742), що знаходиться в Чорнухинському районі Полтавської області на території Вороньківської сільської ради, вибула із земель комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

На цей момент право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0742, площею 2,0 га, розташовану в Чорнухинському районі Полтавської області на території Вороньківської сільської ради згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого, зареєстровано за ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, рішення Чорнухинської селищної ради №2849 від 25.09.2020, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності з кадастровим номером :00:001:0742, розташованої на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передано йому безоплатно у власність земельну ділянку, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності з кадастровим номером 532580800:00:001:0742, розташовану на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, підлягає визнанню незаконним і скасуванню.

Водночас власник майна, на підставі вимог ст.387 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Також власник з дотриманням положень ст.388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної власності чи місцевого самоврядування, ланцюгу договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. При цьому позивач у межах розгляду справи про витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння вправі посилатися, зокрема, на незаконність рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, без з`явлення вимоги про визнання його недійсним, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне правових наслідків, на які воно спрямоване.

Аналогічні правові позиції містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 26.06.2019 у справі №911/2258/18 та від 21.08.2019 у справі №911/3681/17.

Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що вимога про визнання рішення про передання земельної ділянки у власність незаконним і про його скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призведе до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою.

Тому така вимога не є нерозривно пов`язаною із вимогою про витребування земельної ділянки із незаконного володіння. Позивач саме у справі про витребування земельної ділянки із володіння іншої особи вправі обгрунтовувати незаконність відповідного рішення без заявлення вимоги про визнання останнього незаконним і про його скасування, оскільки таке рішення за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які він спрямований. Вимога про визнання рішення про передання земельної ділянки у власність незаконним і про його скасування не впливає на визначення юрисдикції суду за вимогою про витребування земельної ділянки із незаконного володіння іншої особи, ніж та, якої стосувалося зазначене рішення (постанова від 21.08.2019 у справі №911/3681/17 пункти 38-39, від 22.01.2020 у справі №910/1809/18 пункти 35-36).

Отже, відповідно до чинного законодавства саме Чорнухинська селищна рада мала право розпоряджатися земельною ділянкою з кадастровим номером :00:001:0742, розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, та дотримуватися вимог законодавства під час розпорядження земельною ділянкою.

Незаконність дій Чорнухинської селищної ради Чорнухинського району Полтавської області при прийнятті рішення, на підставі якого ОСОБА_1 повторно безоплатно отримано у власність земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0742, площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства понад норму, встановлену Земельним кодексом України, не може оцінюватися як воля власника спірного нерухомого майна територіальної громади на вибуття майна із володіння.

Тобто воля територіальної громади як власника земель комунальної власності може виражатися лише в таких діях органу місцевого самоврядування Чорнухинської селищної ради, які відповідають вимогам законодавства та інтересам держави та суспільства.

У цій справі Чорнухинська селищна рада діяла всупереч волі територіальної громади, яку вона представляє, та видала незаконне рішення №2849 від 25.09.2020 про передачу у власність ОСОБА_1 спірної земельної ділянки.

Водночас метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений.

У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю у пункті 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц).

Враховуючи викладене, земельна ділянка, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :00:001:0742, розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь Чорнухинської територіальної громади в особі Чорнухинської селищної ради Полтавської області.

Крім того також було встановлено, що ОСОБА_1 укладено договір оренди землі №б/н від 11.01.2021 з ТОВ «БЗК», за що отримує прибуток у вигляді орендної плати.

Спірна земельна ділянка передана ОСОБА_1 в оренду ТОВ «БЗК» на підставі цього договору строком на 10 років.

Договір зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна державним реєстратором Лубенської міської ради Васильченко В.М. 25.01.2021 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 56352354 від 28.01.2021).

Разом з тим земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0742, площею 2,0 га, була отримана ОСОБА_1 незаконно, а саме в порушення вимог ч.4 ст.116, ст.121 ЗК України, і у нього не могло виникнути права розпорядження спірною земельною ділянкою.

ТОВ «БЗК» отримало право оренди вказаною земельною ділянкою від особи, яка, з огляду на вищевикладені обставини, не мала права її отримувати у власність та в подальшому розпоряджатися нею.

Держава та територіальна громада могли б розраховувати на ефективне використання земельної ділянки через продаж права оренди на земельних торгах та отримання найбільш вигідної пропозиції, або реалізації права іншого суб`єкта на безоплатну приватизацію.

Оскільки за ОСОБА_1 14.12.2020 зареєстроване право приватної власності на спірну земельну ділянку на підставі незаконного рішення Чорнухинської селищної ради №2849 від 25.09.2020 (номер запису про право власності №397377735) та у подальшому ним на підставі договору оренди №б/н від 11.01.2021 передано в оренду ТОВ «БЗК», то зазначений договір згідно з ст.ст.203, ст.215, ч.1 ст.216 ЦК України, ст.152 ЗК України підлягає визнанню недійсним.

Разом з тим при скасуванні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0742 на підставі рішення суду про витребування земельної ділянки виникає питання щодо зареєстрованого іншого речового права права оренди відповідача ТОВ «БЗК», яке є похідними і взаємопов`язаними із вимогами про витребування у даній справі.

Внесення змін щодо державної реєстрації права власності на підставі рішення суду про задоволення віндикаційного позову лише щодо власника ОСОБА_1 жодним чином не може призвести до зміни чи скасування похідних від права власності речових прав на це майно право оренди ТОВ «БЗК», яким розпорядилася особа, яка не мала права цього робити, оскільки є володіючим невласником.

Повернення земельної ділянки у володіння власника в повній мірі не відбувається, якщо існують зареєстровані обмеження щодо володіння таким майном у вигляді запису про похідне від права власності право користування (оренди) земельною ділянкою, й земельна ділянка не повертається у фактичне володіння з можливістю власника нею як користуватися так і розпоряджатися (правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 17.11.2021 у справі №672/386/20 та від 07.12.2022 у справі №924/144/20).

Невжиття заходів щодо визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК», скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права у вигляді оренди землі може призвести до того, що право оренди продовжуватиметься всупереч волі власника - Чорнухинської територіальної громади, та законні права територіальної громади не буде поновлено.

Посилаючись на зазначене, вказується на те, що задоволення лише віндикаційного позову шляхом витребування спірної земельної ділянки у ОСОБА_1 не призведе до повного відновлення порушеного права.

Таким чином, при зверненні до суду з даним позовом, прокурором обрано саме такий спосіб захисту, який може відновити становище та захистити порушене право.

Крім того, зазначено, що захищаючи інтереси територіальної громади повинна Чорнухинська селищна рада, яка від імені Чорнухинської територіальної громади, уповноважена реалізовувати компетенцію власника земельної ділянки.

Разом з тим селищна рада не лише не здійснює такий захист, але й сама допустила порушення.

На заяву ОСОБА_1 про відмову від земельної ділянки з кадастровий номером :00:001:0742 та прохання скасувати рішення Чорнухинської селищної ради №2849 від 25.09.2020 Чорнухинською селищною радою рішенням від 29.06.2023 за №947 відмовлено у скасуванні вищевказаного рішення у зв`язку з тим, що акти органів місцевого самоврядування з мотивів їх невідповідності Конституції України або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

А отже селищна рада не вживає заходів спрямованих на захист інтересів держави.

Листом від 09.10.2023 за №46-2791 вих-23 прокуратурою повідомлено Чорнухинську селищну раду про наявність виявлених порушень земельного законодавства.

Проте, з огляду на інформацію, надану прокуратурі листом від 19.10.2023 за №021-05/1568, Чорнухинською селищною радою жодних заходів щодо реагування на виявлені порушення не вжито.

Отже, з метою захисту інтересів держави до суду звертається саме прокурор.

Законодавством не надано право звертатися до суду на захист інтересів держави у спірних правовідносинах жодному іншому суб`єкту владних повноважень.

Ухвалою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 08.01.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позов.

Відповідач ОСОБА_2 у поданому відзиві проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Визнає, що земельна ділянка, площею 2,0 га, з кадастровим номером :00:001:0742, розташованої на території Вороньківської селищної ради Чорнухинського району Полтавської області, була надана йому з порушенням вимог діючого законодавства.

Прохає звернути суду на те, що ним були подані всі документи на отримання вказаної земельної ділянки в період існування відомостей у відповідних Державних реєстрах, але на ці реєстри ні представниками сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, ні державний реєстратор Гребінківської міської ради не звернули уваги, що потягло негативні для нього наслідки.

Не будучи в достатній мірі обізнаним про тонкощі виділення земельних ділянок учасникам бойових дій, яким він є, при спілкуванні з колегами по службі він дізнався про своє право мати три земельні ділянки, а тому був впевнений, що друга земельна ділянка, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :00:001:0742 на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області виділена йому на законних підставах.

На сьогодні йому достеменно стало відомо, що три земельні ділянки, на які він має право, дійсно можуть виділятися учаснику АТО, але для різних цілей їх використання та різної площі.

За таких умов вважає, що не повинен нести витрати щодо відшкодування сум судового збору і як учасник АТО і як особа, яка допустила наведенні порушення без всякого умислу, а лише через необізнаність у земельних правовідносинах.

Особисто з власної ініціативи 07.06.2023 він звертався до Чорнухинської селищної ради з заявою про відмову від виділеної йому земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0742 на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, оскільки на той час йому було роз`яснено адвокатом, що друга земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства йому дійсно виділена з порушенням законодавства.

Разом з тим рішенням 18 сесії восьмого скликання Чорнухинської селищної ради №973 від 29.06.2023 йому було відмовлено у задоволенні заяви.

Таким чином, орган місцевого самоврядування вчинив умисні дії, які дали підстави пред`явити позовні вимоги до нього, як до відповідача, що тягне за собою і матеріальні витрати в сумі 8052,00 грн, як вказано в позовній заяві, які зобов`язаний нести орган місцевого самоврядування, як юридична особа, яка належним чином не виконала покладені на неї обов`язки (т.1 а.с.246-248).

Відповідач ТОВ «БЗК» у поданому відзиві позов не визнає та заперечує проти задоволення позову в частині вимог про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК» та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права оренди на підставі вказаного договору з огляду на таке.

У справі одночасно заявлені позовні вимоги про витребування ділянки із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 земельної ділянки №:00:001:0742 у власність Чорнухинської територіальної громади в особі Чорнухинської селищної ради (віндикаційна вимога) та визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК» (усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою власником Чорнухинською територіальною громадою в особі Чорнухинської селищної ради негаторна вимога).

У пункті 81 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 №487/10128/14-ц, Верховний Суд акцентує увагу на те, що усунення перешкод у користуванні земельними ділянками відбувається у певний спосіб, зокрема власник може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини.

Отже, позовна вимога про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_1 і ТОВ «БЗК», є позовною вимогою негаторного характеру.

Таким чином, в позовній заяві поєднані вимоги, які передбачають спосіб захисту як віндикаційного так і негаторного характеру.

Одночасне поєднання та задоволення таких вимог не допускається з огляду на нижченаведені висновки Великої Палати Верховного Суду.

В ухвалі від 13.09.2023 у справі №676/192/20 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на усталеність судової практики щодо розмежування віндикаціного та негаторного позову та наголосила на неможливість поєднання в одному позові вимог віндикаційного та негаторного характеру.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що у разі поєднання в одній позовній заяві вимог про витребування нерухомого майна та про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні цим майном, таке усунення можливе після введення власника у володіння його майном.

Так, для прикладу, за обставинами справи №488/2807/17 до суду звернулася держава, позбавлена володіння земельною ділянкою, власником якої вона є. Просила про захист її права власності шляхом витребування такої ділянки з володіння кінцевої набувачки. Велика Палата Верховного Суду вказала, що статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог у частині витребування на її користь спірної земельної ділянки та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку, після того власник зможе ставити питання про захист прав від порушень, які не пов`язані із позбавленням його володіння земельною ділянкою (постанова від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 пункти 101-104).

З огляду на викладене у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК», має бути відмовлено.

Відповідно не підлягає задоволенню і похідна вимога про скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації речового права оренди.

В частині задоволення вимоги про витребування із чужого незаконного володіння ОСОБА_1 у власність Чорнухинської територіальної громади земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0742 не заперечує, проте за даною вимогою відповідачем є ОСОБА_1 .

У разі задоволення цієї вимоги судові витрати відповідно мають бути покладені на відповідача ОСОБА_1 (т.1 а.с.230-231).

З вказаним відзивом у поданій відповіді на відзив прокурор не погоджується виходячи з такого.

Відповідачем у відзиві на позов зазначені висновки доводи Великої Палати Верховного Суду, викладені у рішенні від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 щодо заявлення одночасно віндикаційного та негаторного позовів.

Виходячи з предмету спору правовідносини, які вирішувалися у вищевказаній справі, не є подібними до правовідносин, які розглядаються у суді.

Відповідачем розтлумачено на свою користь висновки Верховного Суду, викладені у рішенні від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 щодо заявлення одночасно віндикаційного та негаторного позовів, оскільки правовий режим передачі земельних ділянок лісового фонду, які перебувають у державній власності та нерухомого майна, розташованого на цих земельних ділянках, врегульовано зовсім іншими нормативно-правовими актами України, які не розглядаються у справі №549/1/24.

Разом з цим Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (провадження №14-208цс18), сформульований правовий висновок, за змістом якого задоволення вимоги про витребування майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та призводить до ефективного захисту прав власника.

У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Власник з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того як воно потрапило у володіння останнього набувача (подібний за замістом підхід сформулював Верховний Суд України у висновку, викладеному у постанові від 17.12.2014 у справі №6-140цс14).

Для такого витребування оспорювання правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц (провадження №14-256цс18) зроблено висновок, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Реєстру.

Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є потрібними для ефективного відновлення порушеного права.

У разі задоволення віндикаційного позову рішення суду про витребування майна забезпечуватиме ефективне відновлення порушених прав власника, оскільки таке судове рішення є підставою для державної реєстрації права власності, тому задоволення вимог щодо скасування записів про право власності та зобов`язання поновити державну реєстрацію права власності за позивачами не є потрібним для захисту порушених прав позивачів.

Рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала. що метою позову про витребування майна (незалежно від того, на підставі приписів яких статей ЦК України цю вимогу заявив позивач) є забезпеченням введення власника-позивача у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У випадку нерухомого майна означене введення полягає у внесенні запису (відомостей) про державну реєстрацію за позивачем права власності на відповідне майно. Такий запис засвідчуватиме, що власник нерухомого майна відновив володіння останнім (постанова від 18.01.2023 у справі №488/2807/17, пункти 94,96).

Враховуючи викладене, земельна ділянка площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером :00:001:0742, розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, підлягає витребуванню у ОСОБА_1 на користь Чорнухинської територіальної громади в особі Чорнухинської селищної ради Полтавської області.

Рішення суду про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для проведення у Державному реєстрі прав державної реєстрації права власності на нерухоме майно за належним власником.

Чинне законодавство України не передбачає «солідарного» витребування майна з чужого незаконного володіння. Відповідачем за вимогами про витребування (повернення, стягнення) нерухомого майна завжди є особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, оскільки саме така особа як книжковий володілець (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.01.2021 у справі №522/1528/15-ц пункт 70, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, пункт 61) може бути позбавлена майна в разі задоволення позову.

Невжиття заходів щодо визнання недійсним договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК», скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права у вигляді оренди землі може призвести до того, що право оренди продовжуватиметься всупереч волі власника Чорнухинської територіальної громади, та законні права територіальної громади не буде поновлено (т.2, а.с.4-13).

У наданих запереченнях ТОВ «БЗК» містяться такі міркування щодо наведених у відповіді на відзив аргументів.

За висновком Великої Палати Верховного Суду у справ №488/2807/17 власник може ставити питання про захист прав від порушень, які не пов`язані з позбавленням його володіння спірною земельною ділянкою.

Інакше кажучи, не можна розглядати як єдиний позов вимогу витребувати земельну ділянку у набувача з одночасним усуненням перешкод (захист прав володіючого власника шляхом знесення нерухомого майна що розміщене на спірній земельній ділянці), оскільки у такій вимозі поєднанні одночасно два способи захисту (віндикаційцний та негаторний позови), спрямовані на усунення різних за змістом порушень права власності.

Позовна вимога про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «БЗК», є позовною вимогою негаторного характеру.

Таким чином в одній позовній заяві поєднані вимоги, які передбачають спосіб захисту як віндикаційного так і негаторного характеру. Одночасне поєднання та задоволення таких вимог не допускається, з огляду на наведені висновки Великої Палати Верховного Суду.

Позиція щодо неможливості поєднання у одному позові вимог віндикаційного і негаторного є сталою та викладена також у інших судових рішеннях Великої Палати Верховного Суду та ще раніше у рішеннях Верховного Суду України.

Одночасне застосування статей 216 та388 ЦК України є помилковим, оскільки віндикаційний і негаторний позови вважаються взаємовиключними.

У справі, яка розглядається, земельна ділянка не належить до земель лісового фонду і не має жодного значення для застосування висновків Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.387 та ст.391 ЦК України, викладеними у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17.

За логікою керівника прокуратури не повинні враховуватися і висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, на які посилається керівник прокуратури у відповіді на відзив у другому абзаці сторінки 3, бо предметом цієї справи є земельна ділянка, що належить до земель державного лісового фонду, яка знаходиться у постійному користуванні ДП «Новомосковське лісове господарство».

Звернуто увагу, що у постанові Велика Палата Верховного Суду також виснує на неможливості поєднання в одному позові вимог віндикаційного та негаторного характеру.

Згідно з вищезазначеним висновком Великої Палати Верховного Суду спочатку треба вирішити спір про введення у володіння власника земельної ділянки, а після вирішення віндикаційного позову судом у власника з`являється право на його подальший судовий захист за вимогою про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні цією ділянкою.

Таким чином доводи керівника прокуратури про можливість поєднання вимог, які передбачають спосіб захисту як віндикаційного так і негаторного характеру, є неспроможними.

З огляду на викладене, у задоволенні вимоги про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК», скасування рішення державного реєстратора щодо реєстрації речового права оренди, має бути відмовлено.

Крім того вказано на пріоритет висновків про застосування норм права Великої Палати Верховного Суду.

В частині позовної вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння ТОВ «БЗК» займає послідовну позицію про її задоволення.

Проте за даною вимогою відповідачем є ОСОБА_1 .

Прохає відмовити у задоволенні позову керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Зубко В.В. в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради до ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК» в частині вимог про визнання недійсним договору оренди спірної земельної ділянки від 11.01.2021, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «БЗК» та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію речового права оренди (т.2 а.с.62-67).

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню зважаючи на таке.

Судом встановлено та не заперечується учасниками справи, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №18-4663/16-19-сг від 24.05.2019 відповідачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, розташованої за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області, орієнтовною площею 2,0 га, із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т.1, а.с.32).

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Сумській області №18-13034/16-19-сг від 18.10.2019 надано ОСОБА_1 у власність земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий номер :02:004:0044, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану за межами населених пунктів на території Перехрестівської сільської ради Роменського району Сумської області (т.1, а.с.34).

Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 21.11.2019, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 49902736 від 28.11.2019, за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :02:004:0044, площею 2,0 га (т.1, а.с.45-46).

Крім того, рішенням Чорнухинської селищної ради Чорнухинського району Полтавської області №2743 від 27.08.2020 ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, кадастровий номер :00:001:0742, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області (т.1, а.с.70).

Рішенням Чорнухинської селищної ради Полтавської області №2849 від 25.09.2020 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_1 , площею 2,0 га, кадастровий номер :00:001:0742, для ведення особистого селянського господарства із земель комунальної власності, розташованої на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області та передано безоплатно у його власність цю земельну ділянку (т.1, а.с.72).

Згідно з інформацією з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, 14.12.2020, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 55737270 від 16.12.2020, за ОСОБА_1 зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером :00:001:0742, площею 2,0 га, номер запису: 39737735 (а.с.44-45).

Кримінальне провадження №0000239 від 17.06.2023 за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, закрито згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України (а.с.211).

За приписами ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі, зокрема, приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян (п.а ч.3 ст.116 ЗК України).

Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2 гектара.

Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Таким чином, земельнана ділянка, площею 2,0000 га (кадастровий номер :00:001:0742), що розташована на території Вороньківської сільської ради Чорнухинського району, вибула із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності внаслідок незаконного повторного використання ОСОБА_1 права на безоплатну приватизацію земельних ділянок одного виду використання.

З огляду на викладене підлягає застосуванню стаття 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

При цьому необхідно зазначити, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі №359/3373/16-ц).

Зважаючи на викладене, позовні вимоги в частині витребування від ОСОБА_1 земельних ділянок підлягають задоволенню.

Визнання позову відповідачами в цій частині не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Рішеня суду про витребування майна з чужого незаконного володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем прав власності на нерухоме майно, зареєстроване у реєстрі за відповідачем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).

Разом з тим позовні вимоги про визнання договору недійним та скасування запису про реєстрацію речового права задоволенню не підлягають виходячи з такого.

Як передбачено частиною першою статті 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК Українислідує що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 15, 16 ЦК Україникожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК Українивизначено способи захисту цивільних прав та інтересів, а також можливість їх захистити іншим способом, встановленим договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі N 338/180/17).

Главою 29 ЦК Українивизначено такі способи захисту права власності як витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов) та усунення перешкод у реалізації власником права користування та розпорядження його майном (негаторний позов).

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Віндикаційний позов - це вимога про витребування власником свого майна із чужого незаконного володіння, негаторний - вимога власника, який володіє річчю, про усунення перешкод у здійсненні користування і розпорядження нею.

Разом з тим віндикаційні та негаторні вимоги є взаємовиключними і не можуть бути заявлені в одному позові.

Вимога про визнання недійсним договору є різновидом негаторного позову, що узгоджується в висновками, викладними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц.

Її задоволення залежить, зокрема, від того, чи поверне суд у володіння власника спірну земельну ділянку, тобто, чи витребує її у фактичного володільця.

Одночасно два способи захисту (віндикаційний і негаторний позови), спрямовані на усунення різних за змістом порушень права власності.

У випадку поєднання в одній вимозі віндикаційного та негаторного позовів суд має визначити, яку мету переслідує позивач, і застосувати належні норми права, зокрема, задовольняючи такий позов частково.

Таків висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду у постановах від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 (пункти 101-104), від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 (пункти 113-114).

Також у справі №488/2807/17 Велика Палата Верховного Суду вказала, що статус володільця у держави буде відновлений у разі задоволення вимог у частині витребування на її користь спірної земельної ділянки та внесення до відповідного державного реєстру запису про право власності держави на цю ділянку.

Після того власник зможе ставити питання про захист прав від порушень, які не пов`язані із позбавленням його володіння земельною ділянкою.

Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому необхідно зазначити, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 № 755/10947/17).

З урахуванням викладеного вимоги про визнання договору недійсним задоволенню не підлягають, оскільки є передчасними і можуть бути пред`явлені виключно після відновлення територіальною громадою права власності на спірну земельну ділянку.

Відповідно до ст.141 ЦПКУкраїни судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено одну позовну вимогу щодо відповідача ОСОБА_1 , яка оплачена судовим збором при подачі позову у розмірі 2 684 грн, з нього на користь Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону підлягає стягненню вказана сума судового збору.

Разом з тим, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем ОСОБА_1 позову до початку розгляду справи по суті, слід повернути з державного бюджету Полтавській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону половину сплаченого ним судового збору, а іншу частину стягнути з відповідача.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

ухвалив:

1.Позов керівника Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону Зубко Владислава Вікторовича в інтересах держави в особі Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області до ОСОБА_1 , товариства з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія», про витребування земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди, задовольнити частково.

2.Витребувати у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Чорнухинської територіальної громади в особі Чорнухинської селищної ради Лубенського району Полтавської області (місцезнаходження:37100, селище Чорнухи Лубенський район Полтавська область, вул.Центральна,39, ) земельну ділянку, площею 2,0 га, кадастровий номер :00:001:0742.

3.Відмовити у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі б/н від 11.01.2021, укладений між товариством з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія» та ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0742, скасування рішення державного реєстратора виконавчого комітету Лубенської міської ради Васильченко В.М. (індексний номер рішення 56352354 від 28.01.2021), яким внесено запис про інше речове право 40304903 щодо реєстрації права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0742 за товариством з обмеженою відповідальністю «Баришівська зернова компанія».

4.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Полтавської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону (місцезнаходження:36003, м.Полтава, майдан Незалежності,1-Б, ЄДРПОУ , IBAN UA 00829666 в ДКСУ, м.Київ) судовий збір в розмірі 1 342,00 гривні.

5.Повернути Полтавській спеціалізованій прокуратурі у сфері оборони Центрального регіону (місцезнаходження:36003, м.Полтава, майдан Незалежності,1-Б, ЄДРОПОУ , IBAN UA 00829666 в ДКСУ, м.Київ) з державного бюджету 1342,00 гривні сплаченого судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного тексту судового рішення 11.03.2024.

Суддя С.І.Крєпкий