Справа № 211/334/24
Провадження № 2/211/1100/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

17 квітня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Сарат Н.О.

секретаря Зоріної С.М.

за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, та просив суд визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 27.09.2013 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідачкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 . Протягом останніх років син ОСОБА_3 проживає разом з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач здійснює постійний та достатній дохід, самостійно. Займається вихованням та утриманням сина, забезпечує його матеріально. Як батько позивач піклуються про свого сина, стан його здоров`я. Також позивач забезпечений постійним місцем проживання, в якому створені належні умови для проживання дитини та її розвитку. Тобто з боку позивача відсутні виключні обставини, які б унеможливлювали проживання дитини разом зі ним, чи негативно впливали б на її виховання та розвиток. Відповідачка як мати належної уваги, турботи та піклування синові не надає, належним чином не виконує свої батьківські обов`язки. На теперішній час ОСОБА_3 проживає разом зі батьком за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на його повному матеріальному утриманні в зв`язку з тим, що відповідачка по справі в добровільному порядку відмовилася від проживання з дитиною, від її утримання та виховання. Відповідачка проживає з сином ОСОБА_4 окремо від позивача та сина ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 09.02.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 11.03.2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони та третя особа не з`явились.

10.04.2024 року представник позивача ОСОБА_6 до суду надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 до суду не з`явилася, заяв не надала.

Представник третьої особи ОСОБА_7 надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в частині визначення місця проживання дитини з батьком не заперечувала, покладалася на розсуд суду, та надала Висновок виконкому Довгинцівської районної в місті ради про доцільність проживання дитини з батьком.

В зв`язку з цим в силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 27.09.2013 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідачкою ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від шлюбу у сторін є двоє малолітніх дітей: син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Син ОСОБА_3 проживає разом з батьком, за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач займається вихованням та утриманням сина, забезпечує його матеріально, це підтверджується індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України за формою ОК-7 та індивідуальними відомостями про застраховану особу Пенсійного фонду України за формою ОК-5.

Як батько позивач піклуються про свого сина, стан його здоров`я. Також позивач забезпечений постійним місцем проживання, в якому створені належні умови для проживання дитини та її розвитку.

Дитина ОСОБА_3 проживає разом зі батьком за адресою: АДРЕСА_1 , та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, що підтверджується актом від 05.01.2024 року, а с. 35.

Згідно Акту обстаження умов проживання від 29.02.2024 року наданого Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради, адресою: 50103, Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. Героїв АТО, 86, к. 68, у квартирі позивача є всі належні умови для проживання дитини, зростання та розвитку, у дитини є окрема кімната, проживають батько та син ОСОБА_5 .

Згідно Висновку виконкому Довгинцівської районної в місті ради про доцільність проживання дитини з батьком, вказано, що виконком Довгинцівської районної в місті ради вважає доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Враховуючи вищезазначене, в інтересах малолітнього, керуючись статтями 19, 161 Сімейного кодексу України, суд вважає можливим визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , разом з батьком за місцем його проживання.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи вбачається між батьками конфлікт щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

При вирішенні спору між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, необхідно виходити з рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, ухвалене рішення повинно відповідати інтересам неповнолітніх. При цьому, повинно бути ураховано, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Відповідно до принципу 6 Декларації про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання.

Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789ХІІ (78912) та набула чинності для України27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частинами 2,3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями), передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач не надав доказів, що визначення місця проживання дитини з батьком буде суперечити інтересам дитини, суд приходить до висновку про та визначення місця проживання дитини на даний час разом з батьком.

На підставі положень ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 137, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Довгинцівської районної у місті ради про визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), судовий збір в розмірі 1211 ( одна тисяча одинадцять) гривень 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2024 року.

Суддя: Н. О. Сарат