печерський районний суд міста києва
Справа № 757/483/24-ц
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2024 р. Печерський районний суд м. Києва

Суддя Батрин О.В.

секретар судового засідання Звонарьова В.О.,

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Верховна Рада України

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, оскільки рішенням Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 2 травня 2023 року у справі № 990/41/23 відмовлено в задоволенні позову в частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Верховну Раду України опублікувати у газеті Верховної Ради України «Голос України» оголошення про ухвалення судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийнятого 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання; та зобов`язання головуючого на пленарному засіданні Верховної Ради України під час пленарного засідання оголосити про ухвалення судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийнятого 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримав вказане клопотання.

Представник позивача ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання, мотивуючи її безпідставністю, надав письмові заперечення та зазначив, що в адміністративній справі був інший предмет судового розгляду - визнання протиправним ат скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийнятого 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання. У цивільній справі предметом судового розгляду є захист честі та гідності позивача, викликане прийняттям вказаного рішення Верховною Радою України. Тому, як на відновлення свого порушеного особистого права - честі ті гідності позивач просить зобов`язати Верховну Раду України опублікувати у газеті Верховної Ради України «Голос України» оголошення про ухвалення судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийнятого 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання; та зобов`язати головуючого на пленарному засіданні Верховної Ради України під час пленарного засідання оголосити про ухвалення судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийнятого 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання.

Заслухавши думку представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаної заяви, виходячи з такого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду у справі, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що рішенням Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 02.05.2023 року у справі № 990/41/23 позов народного депутата України ОСОБА_1 до Верховної Ради України задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийняте 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання.

- стягнуто з Верховної Ради України на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді судового збору в розмірі 1 073 грн. 60 коп.

- у задоволенні решти позовних вимог відмовлено, а саме в частині: зобов`язання Верховну Раду України опублікувати у газеті Верховної Ради України «Голос України» оголошення про ухвалення судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийнятого 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання; та зобов`язання головуючого на пленарному засіданні Верховної Ради України під час пленарного засідання оголосити про ухвалення судом рішення про визнання протиправним та скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України ОСОБА_1 права брати участь в одному пленарному засіданні Верховної Ради України, прийнятого 23 лютого 2023 року на пленарному засіданні дев`ятої сесії Верховної Ради України IX скликання.

Як вбачається із рішення КАС ВС від 02.05.2023 року у справі № 990/41/23, під час ухвалення рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про опублікування судового рішення і зобов`язання головуючого на пленарному засіданні Верховної Ради України оголосити це судове рішення, колегія суддів виходила з такого.

«За частиною четвертою статті 266 КАС України Верховний Суд за наслідками розгляду адміністративних справ, визначених частиною другою цієї статті, може:

1) визнати акт Верховної Ради України, Президента України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії' суддів України протиправним та нечинним повністю або в окремій його частині;

2) визнати дії чи бездіяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України, Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України протиправними, зобов`язати Верховну Раду України, Президента України, Кабінет Міністрів України, Вищу раду правосуддя, Вищу кваліфікаційну комісію суддів України вчинити певні дії;

3) застосувати інші наслідки протиправності таких рішень, дій чи бездіяльності, визначені статтею 245 цього Кодексу.

Опублікування в друкованому виданні судового рішення за наслідками розгляду справи про скасування рішення Верховної Ради України про позбавлення народного депутата України права брати участь у пленарному засіданні та оголошення цього рішення на пленарному засіданні Верховної Ради України не мають зв`язку з ефективним відновленням прав позивача, порушення яких полягало в тому, що позивач як народний депутат України позбавлений права брати участь у пленарному засіданні Верховної Ради України фактично до кінця чинної сесії.

Інші негативні наслідки, які спричинило позивачеві спірне рішення, як-то завдання шкоди честі, гідності і діловій репутації народного депутата України, не були предметом розгляду і доказування в цій справі, тож колегія суддів не має обґрунтованих і законних підстав для того, щоб задовольнити вимоги, про які тут мовиться».

Отже, Касаційний адміністративній суд в своєму рішенні у справі № 990/41/23 зазначає, що завдання шкоди честі, гідності і діловій репутації народного депутата України, не були предметом розгляду і доказування в цій справі, тож колегія суддів не має обґрунтованих і законних підстав для того, щоб задовольнити вимоги, про які тут мовиться.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 липня 2021 року в справі № 161/2823/19 (провадження № 61-6515св20) предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить постановити судове рішення. Вона опосередковується спірними правовідносинами - суб`єктивним правом і обов`язком відповідача.

Підставу позову складають обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки.

Звертаючись до суду, позивач самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, в тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах.

Оцінка предмету заявленого позову та наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

У рішенні Конституційного Суду України № 18-рп/2004 від 01.12.2004р. щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в цьому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття «охоронюваний законом інтерес» у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття «охоронюваний законом інтерес» як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

При цьому суд зазначає, що захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі шляхом звернення з позовом до суду.

Отже, суд погоджується з доводами представника позивача, що підстави для закриття позовного провадження в розумінні ст. 255 ЦПК України відсутні так, як предмет і підстави позову, хоч і мають причинно-наслідковий зв`язок між собою, але по суті є різними.

На підставі викладеного та керуючись п. 3 ч. 1 ст. 255, 197, 353-355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Батрин