Провадження № 2/357/882/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 березня 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Орєхова О. І. ,

за участі секретаря - Вальчук М. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2023 року адвокат Сологуб Артем Михайлович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до Білоцерківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин України, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований разом з дружиною ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_3 залишилася 1/2 частка квартири під АДРЕСА_1 , яку успадкував його син ОСОБА_5 , подавши у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини за законом, хоча і не встиг її оформити, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина померлого ОСОБА_4 подала заяву про відмову від спадщини. Заповіти померлий не складав. Інших спадкоємців у померлого не має. На підставі поданих заяв, приватним нотаріусом Цвинтарною І.О. було заведено спадкову справу за №79/2021.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянин України, який на день смерті постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Разом з померлим на день його смерті за цією ж адресою був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Він не є родичем та спадкоємцем після ОСОБА_5 . Померлий заповітів не складав.

Позивач є двоюрідним братом ОСОБА_5 та, відповідно до ст. 1265 ЦК України, є його єдиним спадкоємцем за законом п`ятої черги як родич спадкодавця четвертого ступеня споріднення: батько ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом матері ОСОБА_1 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Тому, позивач у встановлений законом строк подав до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини за законом після ОСОБА_5 , а мати позивача, яка є рідною тіткою померлого, ОСОБА_6 , подала заяву про відмову від його спадщини на користь свого сина - позивача. На підставі поданих заяв, приватним нотаріусом Цвинтарною І.О. було заведено спадкову справу за №23/2023. У померлого ОСОБА_5 залишилася 1/2 частка квартири під АДРЕСА_1 , яку він успадкував після батька, але не встиг її оформити, оскільки помер.

Відповідно до ч. 5 cт. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , громадянка України, яка на день смерті постійно проживала та була зареєстрована одна за адресою: АДРЕСА_1 .

Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно: 1/2 частка квартири, в якій вона проживала: АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_4 - ОСОБА_5 , був єдиним її спадкоємцем за законом першої черги, але помер ІНФОРМАЦІЯ_3 і не встиг прийняти спадщину після неї, подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Крім того, на час смерті матері, ОСОБА_5 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 . Тому, на підставі ст.1276 ЦК України щодо переходу права на прийняття спадщини, позивач, як спадкоємець ОСОБА_5 за законом п`ятої черги, прийняв спадщину, яка залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 , подавши у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини після неї. На підставі поданої заяви, приватним нотаріусом Цвинтарною І.О. було заведено спадкову справу за №24/2023. Заповітів померла не складала. Інших спадкоємців у померлої не має.

На даний час, для оформлення позивачем спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 та отримання свідоцтв про право на спадщину на спадкове майно, позивач, від імені якого діяв представник ОСОБА_7 , звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. за місцем відкриття спадкових справ.

Проте, 17 листопада 2023 року приватним нотаріусом була видана позивачу постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлих, оскільки не надано підтвердження родинних відносин з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 як його спадкоємцем за законом п`ятої черги, а саме: не зберіглося свідоцтво про народження рідного дядька ОСОБА_1 та батька ОСОБА_5 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, згідно повних витягів було встановлено, що інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_3 - відсутня в реєстрі. Крім того, приватним нотаріусом було зроблено запит до Коростишівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області, який надав відповідь, що актового запису про народження ОСОБА_3 в них не зберіглося.

Таким чином, позивач, ОСОБА_1 , не має документів, які б підтверджували, що він є двоюрідним братом та спадкоємцем за законом п`ятої черги після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , та відповідно - має право на спадкування за спадковою трансмісією на підставі ст.1276 ЦК України після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 .

Таким чином, у зв`язку з вище викладеними обставинами, для оформлення своїх спадкових прав та отримання відповідних свідоцтв про право на спадщину, яка залишилася після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 та після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 , в позивача виникла необхідність у судовому порядку встановити факт родинних відносин, а саме: факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та відповідно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно, при зверненні до приватного нотаріуса представником позивача було отримано інформацію, що Білоцерківська міська рада подала заяву про визнання спадщини після ОСОБА_4 відумерлою. Оскільки позивач заперечує проти цього, виник спір про його право на спадкування після ОСОБА_4 та необхідність в судовому порядку, саме в позовному провадженні встановити факт родинних відносин позивача з ОСОБА_5 .

Просив суд встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та відповідно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( а. с. 1-9 ).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2023 року ( а. с. 36-37 ) головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та матеріали передані для розгляду.

За відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу ( ч. 1 ст. 187 ЦПК України ).

Ухвалою судді від 18 грудня 2023 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин. Постановлено підготовче судове засідання у справі на 15 січня 2024 року. Одночасно витребувано у приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної Ірини Олександрівни належним чином завірені копії спадкових справ за № 79/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; за № 23/2023 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ; за № 24/2023 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 ( а. с. 41-43 ).

Ухвалою суду від 15 січня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті на 07.02.2024 року ( а. с. 56-57 ).

07 лютого 2024 року за вх. № 7296 судом отримано від приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної Ірини Олександрівни належним чином завірені копії спадкових справ за № 79/2021 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ; за № 23/2023 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 ; за № 24/2023 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_4 ( а. с. 63-101 ).

В судовому засіданні 07.02.2024 року оголошено перерву для повторного виклику третьої особи до 12.03.2024 року ( а. с. 104-113 ).

В судовому засіданні 07.02.2024 року було допитано в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 , кожний окремо, в судовому засіданні 07.02.2024 року підтримали позовну заяву, надали пояснення аналогічні викладеним в ній, просили вимоги задовольнити.

04 березня 2024 року за вх. № 12102 судом отримано відзив на позовну заяву від Білоцерківської міської ради, в якому просили долучити його до матеріалів справи та врахувати зазначені обставини в ньому при вирішенні справи. Слухати справу просили без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами на розсуд суду ( а. с. 127-128 ).

Додано підтвердження направлення вказаного відзиву іншим учасникам судового розгляду 28.02.2024 року ( а. с. 134-142 ).

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, 12.03.2024 року за вх. № 13223 судом отримано клопотання від представника позивача ОСОБА_7 , в якому просив провести розгляд даної справи без участі позивача та його представника. Позов підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач Білоцерківська міська рада свого представника в судове засіданні не направила, звертаючись до суду з відзивом, отриманий судом 04.03.2024 року, просили слухати справу просили без представника Білоцерківської міської ради за наявними матеріалами на розсуд суду.

Треті особи приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, одна відомості про їх належне сповіщення на адресу суду не повернулися.

Згідно поштового відстеження про направлення ОСОБА_2 судової повістки вбачається, що 09.03.2024 року відправлення вручено за довіреністю.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Судова повістка юридичній особі направляється за її місцезнаходженням або за місцезнаходженням її представництва, філії, якщо позов виник у зв`язку з їхньою діяльністю ( ч. 10 ст. 128 ЦПК України ).

Крім того, Верховний Суд неодноразово зазначав, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду ( близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 року у справі № 800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 року у справі № 24/260-23/52-б ).

Так, заінтересовані особи обізнані про наявність в провадженні суду вказаної справи, оскільки отримували ухвалу судді про прийняття до розгляду та відкриття провадження у вищевказаній справі, судові повістки, про що в матеріалах справи свідчать наявні поштові повідомлення про вручення ( а. с. 103, 121-123 ).

До того ж, на виконання ухвали суду, приватний нотаріус Цвинтарна І.О. направила копію спадкової справи, отримана 07.02.2024 року за вх. № 7296 ( а. с. 63-101 ).

Статтею 43 ЦПК України встановлений обов`язок добросовісно користування учасниками судового процесу процесуальними правами. Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами ( рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 року у справі «Пономарьов проти України» ).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В свою чергу, позивач ( його представник ) та відповідач скористувалися своїм правом, передбаченим ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників справи, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 2 ст. 247 ЦПК України ).

Оскільки учасники справи не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, з урахуванням пояснень наданих з боку позивача та його представника, а також свідків в судовому засіданні 07.02.2024 року, приходить до наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про смерть ( а. с. 18 на звороті ).

Так, після смерті ОСОБА_3 залишилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири під АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що в матеріалах справи свідчить свідоцтво на право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.11.2000 року ( а. с. 23 ).

Після смерті ОСОБА_3 , його син ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження ( а. с. 21 ) подав у встановлений законом шестимісячний строк до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарної І.О. заяву про прийняття спадщини за законом від 15.10.2021 року ( а. с. 64 ).

Також, 15.10.2021 року з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до приватного нотаріуса Цвинтарної Ірини звернулася його дружина ОСОБА_4 ( а. с. 65, 72 ), яка була зареєстрована з померлим станом на 22.04.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 ( а. с. 67 на звороті ).

Згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 27.02.2023 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 ( а. с. 77-78 ), після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно у вигляді 1/2 частка квартири під АДРЕСА_1 , в якій остання була зареєстрована та проживала, про що свідчить витяг з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади від 13.03.2023 року ( а. с. 79 на звороті ).

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 , виданого Білоцерківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) від 28.09.2022 року ( а. с. 22 ).

Встановлено, що померлий ОСОБА_5 не встиг прийняти після смерті своїх батьків спадщину як спадкоємець першої черги.

27 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернувся з заявами в органи нотаріату про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом п`ятої черги після померлого ОСОБА_5 ( а. с. 76, 87 ).

Заявою від 27.02.2023 року в органи нотаріату, ОСОБА_6 , після смерті племінника ОСОБА_5 , відмовилась від прийняття спадщини на користь свого сина ОСОБА_1 ( а. с. 88 ).

ІНФОРМАЦІЯ_10 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 померла, про що в матеріалах справи свідчить наявне свідоцтво про смерть, видане Турбівською селищною радою Вінницького району Вінницької області 04.09.2023 року ( а. с. 15 ).

Так, батьками померлої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , про що свідчить свідоцтво про народження останньої № НОМЕР_3 ( а. с. 14 ), яка після укладання шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_6 ( а. с. 14 на звороті ).

З наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження позивача, батьками останнього вказано ОСОБА_16 та ОСОБА_6 ( а. с. 12 ).

Батьками померлого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 були ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , про що в матеріалах справи свідчить свідоцтво про народження ( а. с. 21 ).

З матеріалів спадкової справи, яка була отримана судом на виконання ухвали, заповітів померлі не складала, інших спадкоємців не має та інших осіб, які б зверталися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Як зазначено вище, звернувшись 27.02.2023 року до з заявами в органи нотаріату про прийняття спадщини, як спадкоємець за законом п`ятої черги після померлого ОСОБА_5 ( а. с. 76, 87 ), 17 листопада 2023 року приватним нотаріусом була видана позивачу постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно, яке залишилося після померлих, оскільки не надано підтвердження родинних відносин з померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 як його спадкоємцем за законом п`ятої черги ( а. с. 25-26 ).

Звертаючись до суду з вказаною заявою, позивач просив встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та відповідно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Відповідно ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів ), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч. 1ст. 293 ЦПК України окреме провадження- це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 31.03.1995 року (зі змінами) суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Верховний Суд України в листі від 01 січня 2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначає, що заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути: - спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки; - особи, які мають право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника і яким органи пенсійного фонду відмовили в її призначенні через відсутність доказів, що підтверджують родинні відносини; - інші особи, якщо встановлення такого факту тягне виникнення юридичних наслідків для цих осіб. Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин залежно від мети встановлення цього факту можуть бути й інші особи, які мають право на спадщину (брати, сестри, онуки, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада за відсутності інших спадкоємців за законом і заповітом).

При цьому, до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися такі документи та докази: 1) докази, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); 2) довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; 3) пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення.

Встановлення факту родинних відносин може мати місце, якщо з певних причин зазначений факт не був зареєстрований органами Державної реєстрації актів цивільного стану, у реєстрації цього факту було відмовлено або помилка органу Державної реєстрації актів цивільного стану у актовому запису має настільки давнє походження, що її виправлення має потягнути за собою цілу низку виправлення в інших актових записах.

Тому суд повинен перевірити наявність причин, за яких неможливо отримати документ, що посвідчує цей факт, а потім наявність цього факту.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р., "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Аналіз положень статті 315 ЦПК України свідчить про те, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Відповідно до cт. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна.

Зважаючи, що встановлення факту родинних відносин безпосередньо пов`язане з вирішенням подальшого спору про спадщину між позивачем і відповідачем, то даний спір розглядається в порядку загального позовного провадження, оскільки як встановлено та наголошувалося з боку позивача, відповідач міська рада подала заяву про визнання спадщини після ОСОБА_4 відумерлою.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ч.1 ст.1216 ЦК України).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу ( ст. 1258 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 cт. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч.1 ст. 1265 ЦК України в п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Право на спадкування реалізується шляхом прийняття спадщини або відмови від неї.

Відповідно до ч. 1 cт. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 cт. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до cт. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Відповідно до cт. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився, якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців.

Відповідно до ч.1 cт. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17 (провадження № 61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків, яким достовірно відомо про стосунки померлого із заявником. Цей перелік не є вичерпним.

У постанові Верховного Суду від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 сформульовано висновки про те, що доказами, що підтверджують факт родинних відносин, можуть бути документи, які підтверджують наявність цього юридичного факту (акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб); довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником. Зважаючи на викладене, необґрунтованими є доводи заявника про можливість підтвердження факту родинних відносин виключно письмовими доказами, оскільки такі обставини відповідно до норм процесуального права можуть бути встановлені і на підставі інших доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування і в своїй сукупності доводять обставини, на які посилається сторона.

У справі № 947/22756/19 визнаючи подані позивачем письмові докази (свідоцтва про шлюб, свідоцтво про народження, свідоцтва про смерть, свідоцтво про право на спадщину після смерті, фотографії, на яких зображені члени родини позивача декількох поколінь, відеозаписи зі святкування сімейних подій, показання свідків достатніми та достовірними доказами, суд надав їм оцінку в їх сукупності, які в своєму взаємозв`язку згідно з практикою ЄСПЛ щодо урахуванням принципу "балансу вірогідностей" підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх позовних вимог, а тому суди дійшли правильних висновків про доведеність родинних відносин між позивачем та померлою особою.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) та в постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21.

В своїй постанові від 21.06.2023 року у справі № 916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Поняття «родинність» розглядається як родинні зв`язки між людьми, що ґрунтуються на походженні однієї особи від іншої чи кількох осіб від спільного пращура; кровний зв`язок осіб, що походять один від одного чи від спільного пращура. Родинна лінія може бути прямою чи боковою та поділяється на висхідну та низхідну. При прямій лінії родинність ґрунтується на походженні однієї особи від другої.

Так, в позовній заяві позивач просить встановити факт родинних відносин, окрім іншого, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Встановлено, що не зберіглося свідоцтво про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Шляхом безпосереднього доступу нотаріуса до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, згідно повних витягів було встановлено, що інформація щодо актового запису про народження ОСОБА_3 - відсутня в реєстрі.

Крім того, приватним нотаріусом було зроблено запит до Коростишівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області, який надав відповідь, що актового запису про народження ОСОБА_3 в них не зберіглося ( а. с. 101 ).

Так, копією паспорту ОСОБА_6 , серія НОМЕР_4 , виданого Липовецьким РВ УМВС України у Вінницькій області 14.01.1999 р., підтверджується її місце народження в с. Хутір Вільнянський Коростишівського району Житомирської області ( а. с. 13 ).

З копії паспорту, виданого Коростенським МРВ УМВС України в Житомирській області на ім`я ОСОБА_3 , місце народження останнього зазначено село Вільнянка Коростишівського району Житомирської області ( а. с. 17 ).

До того ж, померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , до шлюбу мала прізвище ОСОБА_6 , мають однакові прізвища та по-батькові.

Окрім цього, на підтвердження родинних стосунків між позивачем, його матір`ю ОСОБА_6 з ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_5 , додано фотографії ( а. с. 28-34 ), встановлення осіб на них зображених, підтверджено свідками.

Так, свідки, які були допитані в судовому засіданні ОСОБА_9 , у якого дружні стосунки з позивачем та якого знає багато років, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які є троюрідними братом та сестрою позивачу, підтвердили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_6 були рідними братом та сестрою, відповідно син ОСОБА_3 - ОСОБА_5 доводився позивачу двоюрідним братом.

Також, чітко зазначили осіб, які зображені на фотографії ( а. с. 28 ), зазначивши брата з сестрою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до шлюбу ОСОБА_6 .

Окрім цього, чітко зазначили осіб, які зображені на фотографії ( а. с. 31 ), фотографія з весілля, серед яких, чітко вказали брата та сестру ОСОБА_3 та ОСОБА_6 до шлюбу ОСОБА_6 .

До того ж, вказані вище свідки наголошували, що перебуваючи в лікарі ОСОБА_5 , останньому всім необхідним допомагав позивач по справі, як фінансово так і морально.

В свою чергу, свідок ОСОБА_11 , яка є медичною сестрою, зазначила, що до відділення поступив ОСОБА_5 , який надав номер телефону позивача просив йому зателефонувати та зазначав, що ОСОБА_1 є його двоюрідним братом та інших рідних, окрім брата та тітки, не має. Коли приїхав позивач, останній займався лікуванням.

На підтвердження зазначеного, з боку позивача було додано до матеріалів справи платіжні інструкції про перерахування ОСОБА_5 грошових коштів в розмірі 10 000 грн. ( а. с. 24 ).

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням принципу "балансу вірогідностей", що підтверджують правдивість обставин, на які посилався позивач на обґрунтування своїх вимог, доказами, що знаходяться в матеріалах справи та обставинами встановленими під час розгляду даної цивільної справи, суд приходить до висновку про доведеність родинних відносин, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та відповідно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Враховуючи, що Законом не передбачено порядку встановлення факту родинних відносин та іншого способу у позивача немає, зважаючи на неможливість оформлення заявником спадщини після смерті ОСОБА_5 без встановлення факту родинних відносин, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним.

Статтею 129 - 1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (суд ураховує також роз`яснення Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" - рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. ст. 2, 4, 10-13, 18, 19, 43, 76, 77, 81, 89, 256, 259, 263-265, 293, 294, 297, 315, 316, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, постановою Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білоцерківської міської ради, треті особи: приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна, ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідним братом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та відповідно, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є двоюрідним братом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ( адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 );

Відповідач: Білоцерківська міська рада ( адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, вул. Ярослава Мудрого, буд. 15, );

Третя особа: Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Цвинтарна Ірина Олександрівна ( адреса місцезнаходження: 09117, Київська область, м. Біла Церква, бульвар Олександрійський, буд. 20, прим. 37 );

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ( адреса: АДРЕСА_5 ).

Повне судове рішення складено 12 березня 2024 року.

Рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя О. І. Орєхов