Справа №490/1336/24
Провадження №6/490/147/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про передачу справи за підсудністю

28 лютого 2024 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Чаричанський П.О., розглянувши заяву ТОВ "Дебт Форс" про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа: ТОВ "Вердикт Капітал", Приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна, ТОВ "Кампсіс Лігал", боржник ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

23 лютого 2024 року до суду надійшла заява ТОВ "Дебт Форс" про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа: ТОВ "Вердикт Капітал", Приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна, ТОВ "Кампсіс Лігал", боржник ОСОБА_1 .

Суд вважає, що позовна заява підлягає передачі на розгляд іншому суду в зв`язку з непідсудністю даної справи Центральному районному суду м. Миколаєва.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 446 ЦПК України, процесуальні питання, пов`язані з виконанням рішень інших органів (посадових осіб), вирішуються судом за місцем виконання відповідного рішення.

Згідно положень п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 3) виконавчих написів нотаріусів.

За змістом ст. 24 ЗУ «Про виконавче провадження», яка має назву «Місце виконання рішення», виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, законодавець пов`язує місце виконання рішення не з місцем знаходження кабінету/офісу приватного виконавця, а з місцем вчинення виконавчих дій.

Визначення змісту категорії місця виконання рішення наведене устатті 24 Закону України «Про виконавче провадження». За правилами частин першої та другої наведеної статті виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника-юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Верховний Суд у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19 зауважив, що «Виходячи зі змісту статті 24 Закону України «Про виконавче провадження», що місцем виконання судового рішення є місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання. Такі виконавчі дії провадяться за місцем проживання боржника, місцем його перебування, роботи або за місцем знаходження його майна. Отже, місце виконання рішення та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем можуть не співпадати та є відмінними правовими категоріями.

Як вбачається з копії Постанови про відкриття виконавчого провадження № 60733645 від 27.11.2019 року, місцем реєстрації боржника є: АДРЕСА_1 .

28 лютого 2024 року судом відповідно до приписів ч. 6 ст. 187 ЦПК України здійснено до Єдиного державного демографічного реєстру запит щодо зареєстрованого місця проживання (перебування) боржника.

Згідно відповіді на запит з Єдиного державного демографічного реєстру №46147, місцем реєстрації боржника, ОСОБА_1 , є: АДРЕСА_1 , що відноситься до юрисдикції Заводського районного суду м.Миколаєва.

Таким чином, місцем вчинення виконавчих дій є місце зареєстрованого проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , що відповідає правовому висновку Верховного Суду у постанові від 29 жовтня 2020 року у справі № 263/14171/19.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які постанови приватного виконавця із зазначенням нерухомого майна, органів і установ, їх адреси у Центральному районі м. Миколаєва щодо яких виконавцем вчиняються виконавчі дії, що унеможливлює належне визначення судом питання про вчинення відповідних виконавчих дій на території саме Центрального району м. Миколаєва, тобто чи знаходяться на території Центрального району м. Миколаєва відповідні органи або установи, та чи наявне на території Центрального району м. Миколаєва майно (грошові кошти) боржника, відносно якого приватним виконавцем можливо вчинити виконавчі дії.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що на території Центрального району м. Миколаєва здійснюються будь-які виконавчі дії, тому справа підлягає направленню на розгляд до Заводського районного суду м.Миколаєва.

Згідно п. 1 ч. 1, ч. 3ст. 31 ЦПК України,суд передає справу на розгляд іншому суду,якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Керуючись ст.ст. 27, 31,32, 187, 260, 353 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи № 490/1336/24 за заявою ТОВ "Дебт Форс" про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересована особа: ТОВ "Вердикт Капітал", Приватний виконавець Клітченко Оксана Анатоліївна, ТОВ "Кампсіс Лігал", боржник ОСОБА_1 передати за підсудністю до Заводського районного суду м.Миколаєва.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України,здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя П.О. Чаричанський