Справа № 188/1241/23
Провадження № 2-о/188/10/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Суддя Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області Бурда П.О., розглянувши в приміщенні суду в смт Петропавлівка матеріали заяви ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання ВПО: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26, , про встановлення факту родинних відносин,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин між ним та його дружиною ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що у червні 2023 року він звернувся до ПФУ із заявою про перехід на пенсію у зв`язку із втратою годувальника - його дружини, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак отримав відмову у зв`язку із розбіжностях у прізвищах, оскільки у свідоцтві про смерть годувальника та паспорті зазначено « ОСОБА_3 », а у заявника « ОСОБА_4 ».

Вирішуючи питання щодо відкриття провадження за цією заявою, суддя зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), у яких особа отримує соціальні послуги.

Заявник у заяві вказав адресу реєстрації як ВПО: АДРЕСА_3 .

Вказана у заяві адреса заявника є адресою, за якою він взятий на облік як внутрішньо переміщена особа структурним підрозділом з питань соціального захисту населення, що вбачається із довідки від 13.06.2023 № 1228-.

У позові та доданій до заяви копії одинадцятої сторінки його паспорту НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання зазначене за адресою: АДРЕСА_4 .

На виконання вимог ч. 8 ст. 187 ЦПК України суддя зробив запит стосовно заявника до Єдиного державного демографічного реєстру і отримав відповідь, що за вказаними параметрами особу не знайдено.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

09.08.2017 Кабінетом Міністрів України було прийнято постанову № 579 «Про внесення зміни до пункту 9 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру», а саме виключено в абзаці першому слова «та довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи».

Отже, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не належить до переліку документів, до якого вноситься інформація про зареєстроване місце перебування особи.

Таким чином, враховуючи наведені норми чинного законодавства, суддя дійшов висновку, що надана заявником довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не є документом, який підтверджує зареєстроване місце проживання/перебування заявника за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки підтверджує лише факт внутрішнього переміщення особи та взяття її на облік.

У зв`язку із цим, встановлюючи зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання заявника, суд бере до уваги тільки вказану у паспорті громадянина України останню адресу реєстрації місця проживання, яка територіально відноситься до юрисдикції Мар`їнського районного суду Донецької області, який не припинив (не зупинив) своєї роботи.

Виходячи з того, що внутрішньо переміщені особи не можуть звертатися до суду з позовами за підсудністю за місцем свого фактичного перебування, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує зареєстроване місце перебування, заявнику слід було звернутися до вказаного суду.

Таким чином, вказана заява не підсудна Петропавлівському районному суду Дніпропетровської області.

Інтерпретація суті конструкції «суд, встановлений законом», викладена Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Сокуренко і Стригун проти України», полягає в тому, що вона «поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність».

Правова позиція ЄСПЛ у вказаній справі дозволяє виокремити дві умови відповідності критерію «суд, встановлений законом»: організаційну (організація судової системи повинна регулюватися законами у їх буквальному значенні) та юрисдикційну (суд повинен діяти у спосіб та відповідно до повноважень, передбачених законом, у межах своєї компетенції).

З наведеного витікає, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на «справедливий суд», встановленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до частини 1 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до норми ч. 2 ст. 377 ЦПК України порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Отже, цивільна справа на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України підлягає направленню за підсудністю до Мар`їнського районного суду Донецької області.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 28, 31, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, направити за підсудністю до Мар`їнського районного суду Донецької області за адресою: вулиця Енергетиків, 2д, м. Курахове, Покровський район, Донецька область, 85612.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда