Справа № 401/17/24
Провадження № 2/401/780/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2024 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши в м. Світловодськ в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію, -

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2024 року представник позивача ТОВ "Світловодськпобут" Московський С.В. звернувся до суду з вищезазначеним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість у сумі 16425 грн. 68 коп. за спожиту теплову енергію, з яких 13842 грн. 00 коп. - основний борг за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року, 1698 грн. 04 коп. втрати від інфляції та 885 грн. 64 коп. 3% річних за період з 01 грудня 2019 року по 01 лютого 2022 року. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача судові витрати, які поніс позивач у зв`язку із розглядом справи.

В обґрунтування позову посилається на те, що ТОВ «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення в м. Світловодськ та забезпечує тепловою енергією багатоквартирні будинки. Позивачем надано відповідачу послуги з централізованого опалення квартири АДРЕСА_1 . Праву споживача на отримання якісних послуг прямо відповідає його обов`язок оплачувати надані житлово комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. 12 листопада 2019 року між сторонами укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії. Позивач згідно даного договору зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, проте відповідач договірні зобов`язання щодо оплати отриманих послуг не виконує.

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05 січня 2024 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у цивільній справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. (а.с. 41-42)

Представник позивача адвокат Філоненко О.В. позов підтримав, просив розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, про що до суду надав відповідну заяву. (а.с. 51)

Відповідач ОСОБА_1 надав до суду відзив на позовну заяву та просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 листопада 2019 року він уклав договір з позивачем про надання послуг із постачання теплової енергії, жодних інших договорів, угод він не укладав. Вказує, що не визнає Публічний договір приєднання про надання комунальних послуг, оскільки останній суперечить Конституції України та чинному законодавству України. Зазначає про відсутність правових підстав щодо стягнення з нього на користь ТОВ «Світловодськпобут» заборгованості за теплову енергію, оскільки ТОВ «Світловодськпобут» як виконавець житлово-комунальних послуг дуже погано надавав вищезазначені послуги, в результаті чого в квартирі дуже часто було відсутнє теплопостачання, або воно було неналежної якості. (а.с. 46-47)

Крім того, відповідачем до суду подано заяву про застосування строку позовної давності. (а.с. 45)

Представник позивача правом на подання відповіді на відзив не скористався.

В судовому засіданні відповідач просив відмовити в задоволенні позову з наведених в відзиві на позовну заяву підстав, та підтримав свою заяву про застосування строків позовної давності.

Вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2019 року квартира АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 (а.с. 9)

12 листопада 2019 року між ТОВ «Світловодськпобут» (на момент укладення договору - Спільне підприємство товариство з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут») та ОСОБА_1 укладено договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, відповідно до якого ТОВ «Світловодськпобут» зобов`язується надавати споживачеву послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, квартири АДРЕСА_3 , а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 42 вказаного договору, термін його дії 5 років з дати набрання чинності. Договір вважається продовженим, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. (а.с. 6-7)

Відповідно до умов договору позивач забезпечує теплопостачанням в опалювальні періоди вказану квартиру АДРЕСА_2 площею 28,5 м.кв. (а.с. 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28)

За встановленими тарифами ТОВ «Світловодськпобут» здійснювало нарахування вартості наданих послуг за адресою: АДРЕСА_4 .

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

В розумінні положень ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відповідачі є індивідуальними споживачами послуг з централізованого опалення.

У відповідності до ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів та зобов`язаний, в свою чергу, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Крім того, визначення «споживач комунальних послуг» наведене у п. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якого таким споживачем є індивідуальний або колективний споживач.

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 1 наведеного Закону індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст.ст. 150, 156, 162 ЖК України власник житлового будинку (квартири), а також члени його сім`ї також зобов`язані утримувати квартиру, сплачувати за комунальні послуги за затвердженими тарифами.

ОСОБА_1 є споживачем послуг з теплопостачання, оскільки є власником вказаної вище квартири та, відповідно має зобов`язання щодо оплати житлово комунальних послуг, зокрема послуги теплопостачання.

Проте відповідач за послуги централізованого опалення в повному обсязі не сплачував, в результаті чого має заборгованість перед позивачем за надані послуги.

Згідно розрахунку, представленого позивачем сума заборгованості за послуги централізованого опалення квартири складає 13842 грн. 00 коп. за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року, втрати від інфляції в сумі 1698 грн. 04 коп. та 885 грн. 64 коп. 3 % річних за період з 01 грудня 2019 року по 01 лютого 2022 року. (а.с. 10)

Відповідач заперечує проти задоволення позову та вказує, що послуги з теплопостачання належної якості він не отримував. Проте, жодних доказів на підтвердження даного факту до суду ним представлено не було. Копія заяви відповідача від 25 січня 2024 року за вх. № 735/з від 25 січня 2024 року та відповідь на неї ТОВ «Світловодськпобут» за вих. № 277 від 30 січня 2024 року, які були подані відповідачем в судовому засіданні, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені документи не стосуються періоду, за який відповідачу була нарахована заборгованість.

Крім того, відповідач стверджує, що жодних публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг він не визнає, не укладав їх з позивачем, так як це суперечить діючим нормативно правовим актам України.

Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2021 року № 1022 внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії». Постанова опублікована в офіційному виданні «Урядовий кур`єр» 2021, № 190 від 01 жовтня 2021 року.

Текст такого договору розміщено на офіційному сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Світловодськпобут» http://svpobut.kr.ua 01 листопада 2021 року.

У відповідності з вимогами пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1060, якими визначено, що публічні договори приєднання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

У розумінні статті 1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласники багатоквартирного будинку - власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Станом на 01 грудня 2021 року співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_5 , у тому числі Відповідачем, який є споживачем теплової енергії у квартиру АДРЕСА_6 у цьому будинку не прийнято рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги з постачання теплової енергії, а отже Позивач вважає укладеним публічний договір приєднання за формою, встановленою Правилами затвердженими постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08 вересня 2021 року № 1022.

Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору), є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунку за надану послугу, факт отримання послуги.

В ході судового розгляду справи належними доказами підтверджено факт надання послуг теплопостачання до помешкання відповідача, відповідно договірні відносини між сторонами в силу дії п. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону № 1060 є чинними.

Щодо заяви відповідача про застосування під час розгляду даної справи строків позовної давності суд зазначає наступне.

Правилами ст. 256 ЦК України встановлено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно положень ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач у своїй заяві від 18 вересня 2023 року просив застосувати наслідки спливу позовної давності.

Згідно з п. 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, який набрав чинності 02 квітня 2020 року.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин. Вказаний карантин продовжений постановами Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» в редакції станом на 19 серпня 2022 року, продовжений до 31 грудня 2022 року, від 23 грудня 2022 № 1423 «Про внесення змін до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 березня 2020 р. № 338 і постанови Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 р. № 1236» продовжений до 30 квітня 2023 року.

Суд встановив, що з даним позовом позивач звернувся до суду 03 січня 2024 року та заявляє вимоги про стягнення заборгованості, яка виникла за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року, які охоплюються строком позовної давності з урахуванням продовження такого строку на час дії карантину.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування строків позовної давності.

Отже, судом встановлено, що між сторонами склалися договірні відносини, згідно яких підприємство надавало послуги з централізованого опалення вказаної вище квартири, споживач отримував ці послуги, але безпідставно зобов`язання за Договором щодо оплати послуг за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором, не виконує, внаслідок чого, згідно розрахунку, за період з 01 грудня 2019 року по 01 грудня 2023 року виникла заборгованість за отримані послуги у сумі 13842 грн. 00 коп. (а.с. 10)

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки відповідач прострочив виконання зобов`язання, то має обов`язок сплатити борг за отримані послуги з централізованого опалення 13842 грн. 00 коп., а також втрати від інфляції в розмірі 1698 грн. 04 коп. та три проценти річних від простроченої суми в розмірі 885 грн. 64 коп. (а.с. 10)

Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору суд розподіляє у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Так, з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 2684 грн. 00 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 12, 13, 78, 79, 89, 133, 137, 141, 206, 264, 265, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиту теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" заборгованість за спожиті послуги з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 у загальній сумі 16425 грн. 68 коп., до складу якої входить: основний борг - 13842 грн. 00 коп., втрати від інфляції 1698 грн. 04 коп., 3% річних 885 грн. 64 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут" 2684 грн. 00 коп. понесених судових витрат у вигляді сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення буде складено 11 березня 2024 року.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Відомості про сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Світловодськпобут", місцезнаходження: Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Григорія Сковороди, буд. 2а, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Суддя Світловодського

міськрайонного суду Н.Л. Волошина

05.03.2024