Справа № 172/1292/23
Провадження № 2/202/1390/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

28 лютого 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Мачуського О.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Карасьової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Васильківського районного суду Дніпропетровської області із позовом до ОСОБА_2 в якому просить: зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача на утримання дитини ОСОБА_4 , 2009 р.н., на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2012 року, з частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до 1/8 частини, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу від якого мають спільного сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з матір`ю. Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2012 року (справа № 405/577/12), яке набрало чинності 09.06.2012 року, задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 на корить ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Після ухвалення даного судового рішення змінилось матеріальне становище позивача, а також його сімейний стан. Так, позивач протягом тривалого часу проживає разом з ОСОБА_5 та 25.07.2022 року зареєстрував з нею шлюб. Від шлюбних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_5 вони мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Також позивачем, на підставі рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 29.09.2022 року усиновлено дитину дружини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка також проживає разом з сім`єю позивача.

Таким чином, на утриманні позивача перебуває три неповнолітні дитини та дружина, яка не працевлаштована, оскільки зайнята доглядом та вихованням дітей.

Окрім того, на даний час, у позивача не має постійного доходу, а лише тимчасові заробітки, дохід від яких є незначним.

Враховуючи наведене, оскільки гарантією отримання аліментів є визначений мінімум - 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, позивач вважає, що розмір сплачуваних ним аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 має бути зменшеним з 1/4 частини заробітку (доходу) до 1/8 частини щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 31 липня 2023 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Ухвалою Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 вересня 2023 року передано цивільну справу № 172/1292/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини на розгляд до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

31 жовтня 2023 року цивільна справа № 172/1292/23 надійшла до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська та протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2023 року для розгляду даної справи визначено суддю Мачуського О.М.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мачуського О.М. від 01 листопада 2023 року справу прийнято та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.

Заперечення від учасників справи проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, до суду не подавались.

26 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Лащенко В.А. через систему «Електронний суд» подав відзив на позовну заяву в якому просив відмовити у задоволенні позову та зазначив, що позивачем не надано до суду жодних обґрунтованих, належних та допустимих доказів, які б вказували на неможливість з його боку сплачувати аліменти, стягнення яких у мінімально можливому розмірі призначено рішенням судді Васильківського районного суду Дніпропетровської області у справі № 405/577/12 від 18.04.2012 року. При розгляді вказаної справи судом було враховано майновий стан позивача, який на момент подачі даного позову не змінився, так як належних доказів до суду не надано. Крім того, починаючи саме з серпня 2022 року, тобто коли у позивача змінився склад сім`ї та на його утриманні стало чотири непрацюючі особи, позивач ліквідував всю заборгованість по аліментам за всіма виконавчими листами, для чого сплатив ОСОБА_2 заборгованість в сумі близько 200 тисяч гривень, а в подальшому, сплачував їх щомісяця за встановленими розмірами і навіть з перевищенням.

При цьому, спільний син сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , має вади зі здоров`ям, у зв`язку з чим відповідач витрачає кошти на його лікування, а також кошти на його навчання. Наведені обставини, а також те, що відповідач є здоровою, працездатною особою вказує на можливість останнього сплачувати аліменти у розмірі, встановленому рішення суду першої інстанції та з визначеної дати.

Правом, передбаченим ст. 179 ЦПК України, щодо подачі відповіді на відзив на позовну заяву позивач не скористався.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, натомість в прохальній частині позовної заяви зазначив, що просить розглянути справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась. В матеріалах справи наявна заяву представника відповідача - адвоката Лащенка В.О. про розгляд справи без участі сторони відповідача, яка заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті,суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступник підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2012 року, ухваленого по цивільній справі № 405/577/12, задоволено позовні вимоги та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Аліменти стягувати з 02.04.2012 року.

Згідно з ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Відповідно до ч. 1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

На підставі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому, такі положення не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від15.05.2006року №3, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Частиною 2 статті 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Звертаючись до суду з даним позовом про зменшення розміру аліментів позивач зазначає, що у нього змінився сімейний стан і на його утримання перебувають троє неповнолітніх дітей й не працевлаштована дружина. Дані обставини, а також те, що у позивача відсутнє постійне місце роботи, вплинули на погіршення його майнового стану.

На підтвердження даних обставин, позивачем надано копії свідоцтв про шлюб, про народження, довідку про склад сім`ї та акт обстеження матеріально-побутових умов проживання.

Дослідивши дані докази, судом встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 укладено шлюб, зареєстрований 25 липня 2022 року Управлінням надання адміністративних послуг Надвірнянської міської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис 22, про що видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 .

На утриманні ОСОБА_1 та ОСОБА_5 перебувають троє неповнолітніх дітей - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується: копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 , виданого повторно 01.11.2022 року виконавчим комітетом Панчинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , виданих повторно 27 липня 2022 року Надвірнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції, в яких в графі батько зазначений ОСОБА_1 , а в графі мати - ОСОБА_5 ; довідкою про склад сім`ї та місце проживання № 558/021-2-09 від 05.07.2023 року; актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї ОСОБА_1 від 05.07.2023 року.

У вищезазначеному Акті від 05.07.2023 року, який складено депутатам Ланчинської селищної ради зазначено, що ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом з дружиною та трьома неповнолітніми дітьми, на даний час немає постійного місця роботи.

Судом приймається до уваги факт того, що наведені в обґрунтування позовних вимог обставини, а саме зміна сімейного стану позивача, та, як наслідок, погіршення матеріального становища, не були прийняті до уваги судом під час вже ухваленого рішення про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оспорюючи факт погіршення матеріального стану позивача, представник відповідача хоч і посилається на те, що позивачем з моменту укладення шлюбу, тобто зміни сімейного стану, було погашено заборгованість по аліментам в розмірі близько 200000 гривень, однак не надає жодного доказу на підтвердження таких доводів.

Водночас, суд зазначає, що зміна сімейного стану позивача, відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження 61-10748 св 23).

Таким чином, аналізуючи та належним чином оцінюючи докази, подані сторонами в обґрунтування своїх вимог і заперечень, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем доведено факт зміни його сімейного стану (наявність на утриманні ще трьох неповнолітніх дітей), що є підставою для зміни (зменшення) розміру аліментів, визначених рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18 квітня 2012 року міського суду Донецької області від 20.05.2009 року по справі № 2-651/2009.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом.

При визначені розміру аліментів, які підлягають стягненню із позивача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до п.п. 1,2 ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Водночас, при визначенні розміру аліментів, суд виходить з того, що сторони в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

З урахуванням усіх встановлених в ході судового розгляду обставин, враховуючи інтереси дитини для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя, повного та всебічного розвитку, враховуючи стан здоров`я дитини, матеріальний та сімейний стан платника аліментів, суд дійшов висновку про зменшення розміру стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення за зміненим розміром з дня набрання даним рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

При визначені саме такого розміру аліментів буде дотримано баланс рівності прав на матеріальне забезпечення усіх дітей ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, розглянувши справу в межах заявлених вимог,оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-84, 258-259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 , на підставі рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 18.04.2012 року по справі № 405/577/12, та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_5 (адреса: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання даним рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.М. Мачуський