Справа № 490/7335/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Черновій Н.А.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн», про визнання недійсним кредитного договору та договору відступлення права вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн», в якому він просить: визнати недійсним кредитного договору № 08/05/2007/840 К 405 від 23 травня 2007 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 ; застосувати наслідки недійсності цього кредитного договору встановивши нікчемність договору відступлення права вимоги №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн».

В обґрунтування своїх вимог позивач вказує на те, що валютою договору та відповідно щомісячні платежі за кредитним договором є долар США, тоді як відповідно до вимог чинного законодавства валютою договору має бути гривня.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року відкрито загальне позовне провадження.

У період з жовтня 2020 року до 16 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 03 березня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М.

Від відповідача ТОВ «Преміум лігал колекшн» надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на його безпідставність.

Від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ КБ «Надра» з ринку надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на їх безпідставність.

Від представника Зозулі О. який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , до суду подано уточнену позовну заяву без зміни предмету позову, в якій позивач просить: встановити нікчемність договору відступлення прав вимоги від 30.04.2020 року укладеного між ПАТ КБ «Надра» та ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва Кравець О.О. за реєстрованим №2891, в частині відступлення прав вимоги за кредитним договором 08/05/2007/840 К-405 від 23.05.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 . Одночасно з цим позивач просить витребувати у відповідача договір відступлення прав вимоги, реєстр отриманих за договором відступлення документів за кредитним договором 08/05/2007/840 К-405 від 23.05.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 , платіжні документи суми оплати заявлених прав вимоги безпосередньо за кредитним договором 08/05/2007/840 К-405 від 23.05.2007 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 .

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 27 лютого 2023 року цю заяву прийнято до розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 серпня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

У судове засідання сторони не з`явилися, з невідомих суду причин. Від представника позивача надійшла заява про розгляду справи без його участі за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Між ОСОБА_1 та ПАТ «Комерційний банк «Надра» укладено кредитний договір № 08/05/2007/840 К 405 від 23 травня 2007 року, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 78 000,00 дол США та зобов`язувався повернути їх у строки визначені цим договором.

З огляду на те, що свої вимоги за цим кредитним договором позивач не виконав, заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 2-2-2682/10 від 28 липня 2010 року з нього та ОСОБА_2 у солідарному порядку стягнуто 735 318,07 грн. Це рішення набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва у справі № 2-2-2682/10 від 29 жовтня 2020 року замінено сторону стягувача по справі № 2-2682/10 з АТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «Преміум Лігал Колекшн». Доказів того, що ця ухвала оскаржувалася позивачем матеріали справи не містять.

В матеріалах справи наявна копія договору про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги від 12 квітня 2020 року та реєстр договорів, за якими відбулося відступлення права вимоги, серед яких наявний і кредитний договір укладений між ОСОБА_1 та АТ «КБ «Надра» від 23 травня 2007 року.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог суд зазначає таке.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 Цивільного кодексу України, в редакції чинній на момент укладення кредитного договору).

Відповідно до частини першої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (частина третя статті 203 Цивільного кодексу України).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 Цивільного кодексу України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установ(кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договір (стаття 1054 Цивільного кодексу України).

Частина третя статті 533 Цивільного кодексу України визначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

З змісту статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», в редакції чинній на момент укладання кредитного договору, слідує, що банк, крім перелічених у частині першій цієї статті операцій, має право здійснювати такі операції та угоди, зокрема, операції з валютними цінностями.

При цьому чинне на момент укладання кредитного договору, законодавство не містило обов`язкової умови визначення еквіваленту суми кредитних коштів (визначених у доларах) у національній валюті України. Також чинне законодавство не містило норм про обов`язкове зменшення процентної ставки.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 516 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За змістом частини першої статті 202 цього Кодексу правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, законодавством передбачений перелік підстав для визнання правочину недійсним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (договорів) недійсними, слід встановити, зокрема, наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача.

Договір відступлення права вимоги має такі ознаки: 1) предметом є відступлення права вимоги щодо виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) таке зобов`язання може бути як грошовим, так і не грошовим (передання товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним або безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, за яким виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (пункти 37, 38).

З матеріалів справи слідує, що відповідно до оскаржуваного у цій справі договору відступлення права вимоги відбувся перехід прав кредитора за кредитним договором №GL3N217215_ПВ від 30 квітня 2020 року.

Відсутність відкритих виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_1 , на думку суду не є належним та достатнім доказом відсутності фінансових зобов`язань у позивача за кредитним договором № 08/05/2007/840 К405 від 23 травня 2007 року. Слід зазначити, що виконавче провадження № 44913394 закрито не з підстав фактичного виконання боржником рішення суду, а у зв`язку із повернення виконавчого листа (не виявлено транспортний засіб боржника, розшук якого здійснювався поліцією).

Відтак, належних та допустимих доказів припинення зобов`язання ОСОБА_1 за цим кредитним договором позивачем не надано.

За придбання права вимоги, зокрема, за вказаним договором, ТОВ «Преміум Лігал Колекшн» сплатило кошти, 11 647 254,06 грн. Перехід права вимоги за вказаним договором відбувся на підставі акту приймання-передачі оригіналів документів.

Зазначене дає можливість дійти висновку про те, що оскаржуваний позивачем договір відступлення права вимоги (купівля-продаж) укладений відповідно до вимог законодавства, якими визначено вимоги до укладання договору купівлі-продажу.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач не довів що оспорювані ним правочини укладені з порушенням вимог закону та його прав.

Підсумовуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, тому у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок позивача.

Керуючись статтями 12, 13, 79, 81, 141, 259-265, 273 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Преміум лігал колекшн», про визнання недійсним договору відступлення права вимоги відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня складання його повного тексту до Миколаївського апеляційного суду.

Суддя Л.М. Шолох