Провадження № 2-о/204/20/24 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 січня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Самсонової В.В.
за участю секретаря Зайченко О.В.
розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про встановлення належності правовстановлюючого документа,-
25 вересня 2023 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення належності правовстановлюючого документа, в якій він зазначив, що з 2000 року з сім`єю проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Просив встановити факт належності йому правовстановлюючого документа - договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24 березня 2000 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 465, зареєстрованого КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації», на підставі Реєстраційного посвідчення, виданого 19 квітня 2000 року, записаного в реєстрову книгу №330п за реєстровим №15-31. Заява обґрунтована тим, що при зверненні до нотаріуса з приводу реалізації його права власності було встановлено, що в договорі його по-батькові вказане « ОСОБА_3 », в той час як українською мовою у паспорті зазначено « ОСОБА_4 ». Вважає, що при оформленні договору купівлі-продажу в договорі було зазначено по-батькові « ОСОБА_3 », оскільки вказаний договір був укладений під час дії посвідки, переклад якого був здійснений на російську мову.
Заявник та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомленні належним чином, представник заявника ОСОБА_5 звернулась до суду з заявою, у якій просила справу розглянути за відсутності заявника та його представника. Заяву просила задовольнити в повному обсязі.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання свого представника не направила, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню в повному обсязі по наступним підставам.
У судовому засіданні було встановлено, що 24 березня 2000 року укладено договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 465 від 24 березня 2000 року, який зареєстровано КП «Дніпропетровське бюро технічної інвентаризації» та 19 квітня 2000 року видано Реєстраційне посвідчення, записано в реєстрову книгу №330п за реєстровим №15-31. В зазначеному договорі покупцем вказано « ОСОБА_1 ».
Згідно паспорта громадянина Республіки Вірменії НОМЕР_1 , виданого 28.06.2012 року, зі строком дії до 30.06.2020 року, в перекладі на російську мову по-батькові заявника зазначено « ОСОБА_3 ».
Згідно картки платника податків, виданої ДПА в Дніпропетровській області 02.08.2011 року прізвище заявника зазначено « ОСОБА_4 ».
В Свідоцтві про народження, яке видане 09 серпня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Жовтневої районної Ради народних депутатів м.Дніпропетровська, актовий запис за №860, батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначено « ОСОБА_1 ».
Таким чином, в документах, перекладених на російську мову по-батькові заявника зазначено « ОСОБА_3 », в документах, виданих українською мовою по-батькові заявника зазначено « ОСОБА_4 ».
Експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/1158-а від 23 серпня 2023 року підтверджено, що «українські записи імені по-батькові ОСОБА_6 (посвідка на проживання, переклад паспорта з вірменської та англійської мов на українську мову, запис ОСОБА_1 ) і ОСОБА_7 (договір купівлі-продажу квартири; технічний паспорт на квартиру; реєстраційне посвідчення, запис ОСОБА_1 ) у документах, наданих для експертизи, є ідентичними.
Розбіжності в українських записах імені по батькові виникли внаслідок відхилення від орфографічних норм при його міжмовних перетвореннях, що є типовою девіацією в умовах українсько-російської двомовності. Відповідно до чинних правил нормативним українським записом зазначеного імені по батькові є ОСОБА_6 (див. Український правопис, 2019, §144)».
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником вказаної вище квартири за адресою АДРЕСА_1 .
Але у зв`язку з неправильною вказівкою у правовстановлюючому документі його по-батькові як « ОСОБА_3 » замість правильного « ОСОБА_4 », заявник позбавлений можливості підтвердити, що саме він є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, суд вважає доведеним факт належності ОСОБА_1 правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири за адресою: АДРЕСА_1 , посвідченого 24 березня 2000 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 465.
Позасудовим порядком заявник встановити факт належності йому правовстановлюючого документа можливості не має.
Відповідно до ч. 1 ст. 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.95 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З урахуванням всього вищезазначеного, судом встановлено, що виниклі правовідносини не є спірними, той факт, що право власності на квартиру на підставі договору купівлі-продажу квартири належить саме ОСОБА_1 не оспорюється, а подана ним заява покликана підтвердити наявності цього факту.
Під час розгляду даної справи судом не було встановлено третіх осіб, права і інтереси яких можуть бути порушені встановленням даного факту, у зв`язку з чим суд вважає можливим задовольнити дану заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема щодо належності правовстановлюючого документу.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-83, 89, 223, 229, 247, 258-259, 263-265, 294, 317-319, 352, 354-355 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити повністю.
Встановити факт належності ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Лозенко В.В. за реєстровим № 465 від 24 березня 2000 року, право власності на яку зареєстровано Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації, на підставі Реєстраційного посвідчення, виданого 19 квітня 2000 року, записано в реєстрову книгу №330п за реєстровим №15-31.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя В.В. Самсонова