Провадження № 2/127/4640/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Воробйова В.В.,

за участю секретаря Врублевської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи свій позов тим, що 27.01.2021 року між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем було укладено кредитний договір №00-2469797, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.

За умовами зазначеного кредитного договору, Товариство надало позичальнику кредит у національній валюті на умовах, передбачених кредитним договором, а останній зобов`язався одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ними иа виконати інші обов`язки, передбачені договором.

22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №22122022/2 за умовами якого ТОВ «Качай гроші» передало (відступило) позивачу за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Таким чином, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 19660,00 грн., з яких: 6220,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 13440,00 грн. сума заборгованості за звичайними відсотками. Оскільки ОСОБА_1 має непогашену заборгованість, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

Так, на виконання вимог ухвали суду, представником відповідача було надіслано суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого з позовними вимогами відповідач не погоджується та вважає їх такими, що не підлягають до задоволення. Позивачем не доведено ні суми заборгованості, ні факту отримання відповідачем кредиту. Позивачем разом із позовною заявою не доказано:

-укладення кредитного договору №00-2469797 від 27.01.2021 року між відповідачем і ТОВ «Качай гроші»;

-надання (перерахування) ТОВ «Качай гроші» коштів у кредит за кредитним договором №00-2469797 від 27.01.2021 року;

-відступлення права вимоги до відповідача з ТОВ «Качай гроші» до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»;

-наявність будь-якої заборгованості відповідача перед позивачем.

Позивачем до позову не додано жодного доказу, що ОСОБА_1 здійснив дії щодо: реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, створення в цій системі особистого кабінету, отримання пропозиції (оферти) та ознайомлення з нею, отримання електронного повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором, введення одноразового ідентифікатора в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця, його використання для підписання кредитого договору від 27.01.2021 року №00-2469797. Отже, факт підписання цієї угоди кредитодавцем не є доведеним позивачем. Наданий електронний документ та додатки до нього не підписано кредитодавцем ТОВ «Качай гроші» - ОСОБА_2 , що скріплений печаткою підприємства. Однак ці елеметни нанесені шляхом накладення оцифрованого зображення підпису з печаткою за допомогою офісного програмного забезпечення (такі як Adobe Acrobat Pro DC та інші). При цьому, в супереч абз. 4 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», відповідач не надав згоду ТОВ «Качай гроші», а позивач докази наявності такої згоди. Тобто кредитний договір також не підписано кредитодавцем. Крім того, паспорт споживчого кредиту не може свідчити про укладення кредитного правочину та/або отримання коштів у кредит. Також відсутні докази ознайомлення та підписання відповідачем Правил надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, тому їх не можна вважати частиною кредитного договору. Отже, твердження позивача, що кредитний договір від 27.01.2021 року №00-2469797 був укладений та є чинним, не відповідає дійсності. Крім того, в позові не вказано, на підставі якого первинного фінансового документу кредитодавцем були перераховані грошові кошти в розмірі 8000,00 грн. на банківську картку, а єдиним письмовим доказом, що доводить отримання грошових коштів є оригінал первинних фінансово-господарських документів. З урахуванням викладеного, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Саме лише підписання відповідачем анкети-заяви без належних доказів видачі кредитної картки та встановлення кредитного ліміту не може свідчити як про її видачу, так і встановлення кредитного ліміту. Представник відповідача просила у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відмовити в повному обсязі за необгрунтованістю та стягнути з позивача на користь ОСОБА_1 витрати на правничу (правову) допомогу у сумі 11200,00 грн.

Відповіді на відзив позивачем подано не було.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, проте в заяві про усунення недоліків просила судові засідання проводити без її участі та позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст.ст. 204, 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 вказав, що важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінаціяцифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст.8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ст. 1054-1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитних договорів, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до їх умов та вимог ЦК України.

Судом встановлено, що між ТОВ «Качай гроші» в особі директора Іскри А.М., що діє на підставі Статуту, та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 00-2469797 від 27.01.2021 року відповідно до якого відповідач отримав кредит на споживчі потреби у розмірі 8000,00 грн. зі сплатою процентів за його користування у розмірі 1,50% в день (540,00 % річних), строком на 30 днів, тобто до 26.02.2021 року. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 11600,00 грн. Додаток № 1 до цього договору містить графік платежів та є невідємною частиною кредитого договору, та містить розрахунок та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка підлягає сплаті та становить 11600,00 грн, з яких: 8000,00 тіло кредиту, 3600,00 грн. проценти за користування кредитом (а.с. 5-7).

Згідно з п. 1.3.2. кредитного договору, у випадку, якщо строк дії кредиту закінчився та не відбулася його чергова пролонгація, строк дії кредиту автоматично продовжується, на кількість днів, зазначених в п. 1.3. цього договору в дату здійснення позичальником оплати в повному обсязі заборгованості за процентами, що передбачені цим договором та сплати неустойки в залежності від кількості днів прострочення сплати суми кредиту та відмовків за користування кредитом. Загальна кількість пролонгацій, що передбачені п.п. 1.3.1 -1.3.2 договору, протягом всього строку дії договору не може перевищувати 10 разів (п. 1.3.3 договору).

З умов цього кредитного договору вбачається, що він підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора.

Розділом 2 кредитного договору визначено, що для отримання кредиту, позичальник має зареєструватися на сайті та мати доступ до особистого кабінету. Для проходження реєстрації, позичальник має пройти процедуру ідентифікації/верифікації, керуючись підказками сайту. Кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку в сумі 8000,00 грн. на карту позичальника № НОМЕР_1 , емітовану банком України. Сума кредиту перераховується кредитодавцем протягом трьох банківських днів з моменту укладення цього договору.

Відповідно до п. 7.2. кредитного договору, позичальник підтвердив, що йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.01 року, ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» та ознайомлений з Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Качай гроші», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті https://kachay.com.ua/.

За умовами п. 4.3.1 вказаного договору, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму кредиту та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та строки, визначені договором.

У разі несвоєчасного виконання зобов`язань щодо погашення кредиту та/або процентів за цим договором, позичальник несе відповідальність передбачену чинним законодавством України (п. 6.1. кредитного договору).

Суд не приймає до уваги наданий позивачем паспорт споживчого кредиту, оскільки його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми (Постанова об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.05.2022 у справі №393/126/20).

Відповідно до розрахунку заборгованості за вказаним вище договором від 27.01.2021 року сума заборгованості ОСОБА_1 за період з 22.12.2022 року по 30.09.2023 року становить 19660,00 грн. та складається з: 6220,00 грн. заборгованості по тілу кредиту та 13440,00 грн. заборгованості по звичайним відсоткам (а.с. 15). Отже, зі змісту цього документу вбачається, що відповідачем вчинялись дії щодо погашення кредиту, оскільки сума тіла кредиту зменшена, що свідчить про визнання ним боргу.

22.12.2022 року між ТОВ «Качай гроші» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №22122022/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язався передати (сплатити) ТОВ «Качай гроші» суму фінансування, а ТОВ «Качай гроші» зобов`язався відступити позивачу права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно Реєстру боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги (а.с. 10-12).

Акт прийому-передачі реєстру боржників від 22.12.2022 року підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості (а.с. 13).

Згідно з витягом з реєстру боржників до договору факторингу №22122022/2 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 19660,00 грн., яка складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу 6220,00 грн. та суми заборгованості за звичайними відсотками 13440,00 грн. (а.с. 14).

Клієнт зобов`язаний протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги, повідомити боржників, про відступлення права вимоги та про передачу персональних даних боржників, а також надати інформацію про нового кредитора у спосіб, передбачений чинним законодавством та кредитними договорами, в тому числі, але не виключно шляхом надіслання повідомлення на електронну пошту боржників, яка була ними вказана при отриманні кредиту, шляхом направлення смс-повідомлень боржникам, а також шляхом розміщення відповідної інформації в особистому кабінеті боржника (п. 4.2.2. вищевказаного договору факторингу).

Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в своїй постанові від 06.02.2019 року у справі №361/2105/16-ц.

Судом встановлено, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» у встановленому законом порядку набуло право грошової вимоги за кредитним договорам, а ОСОБА_1 прийняв умови та правила надання банківських послуг шляхом підписання їх електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора, однак останній в порушення умов вказаного договору не виконав своїх зобов`язань щодо повернення кредиту.

Доводи відповідача про те, що вказаний кредитний договір він не укладав є необґрунтованими з огляду на таке. Оспорюваний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірних правочинів. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт кредитодавця за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Таким чином, наявні усі підстави вважати, що при укладенні спірного договору з ОСОБА_1 кредитодавці дотримались вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договір був укладений. Доказів протилежного матеріали справи не містять, а ОСОБА_1 таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочинів, що спростовує доводи відзиву у цій частині.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 року у справі № 404/502/18, від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.

Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 року у справі № 209/3103/21 вказав, що при вирішенні цивільних справ судами враховується стандарт доказування «більшої вірогідності», стороною відповідача не спростовано розмір заборгованості, завлений стороною позивача, тому висновки про недоведеність вимог у частині розміру заборгованості є необґрунтованими.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що позивачем не доведено належними доказами перехід права вимоги за спірним кредитним договором зважаючи на наступне. Наявність у позивача документів кредитної справи ОСОБА_1 , а саме згаданого вище кредитного договору з додатком, копії яких додані до позовної заяви, свідчить про фактичне переуступлення права вимоги до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Акт прийому-передачі реєстрів боржників також підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Тому в даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину зазначених вище договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У цій справі позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених спірними договорами, презумпція правомірності яких не спростована.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що: «підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги».

Щодо заперечення представником відповідача проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Проте, ні ОСОБА_1 , ні його представник - адвокат Завгородня Н.С. не надали суду жодних доказів, зокрема виписки по рахунках про рух коштів у період часу укладення спірного кредитного договору, для спростування факту перерахування та отримання ним кредитних коштів.

За викладених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач свої договірні зобов`язання не виконує належним чином, існує порушення виконання своїх зобов`язань, право позивача порушене, тому порушене право підлягає захисту. Відповідач повинний нести відповідальність відповідно до умов кредитного договору та сплатити на користь позивача суму заборгованості, розмір якої позивачем доведений. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню заборгованість за вказаними вище кредитним договором в загальному розмірі 19660,00 грн.

При подачі позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2684,00 грн., тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума сплаченого судового збору підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 204, 207, 525, 526, 530, 536, 610, 612, 625, 628, 629, 639, 1048, 1054, 1077, 1082 ЦК України, ст.ст. 10 12, 13, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором №00-2469797 в розмірі 19660,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч шістсот шістдесят гривень 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати на оплату судового збору в розмірі 2684,00 грн. (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 коп.).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, номер рахунку НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк», .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складений 11.03.2024 року.

Суддя: