У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2024Справа №2-4299/09

23 лютого 2023 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої судді Черніцької І.М.

- за участю секретаря судового засідання Демборинського М.Р.

з участю: адвоката Кметика В.Я., стягувача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Віталій Ярославович, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на дії та рішення державного виконавця, зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кметик В.Я., звернувся до суду із скаргою на бездіяльність Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в якій просив зобов`язати вказаний відділ ДВС зняти арешт з усього належного йому (рухомого та нерухомого) майна, який накладено в рамках виконавчого провадження №41796056 згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 січня 2015 року.

В обґрунтування скарги скаржник зазначив, що на виконанні в Першому відділі державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, правонаступником якого є Тернопільський відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, перебувало виконавче провадження №41796056 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-42992009, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі часини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 квітня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

04 лютого 2014 року у вказаному виконавчому провадженні державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

23 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів щодо ОСОБА_2 , наявний запис про обтяження за №8476641 (спеціальний розділ), зареєстрований 23 січня 2015 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 січня 2015 року, винесеної державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції Кирилюк К.В.

18 грудня 2017 року виконавче провадження за №41796056 з примусового виконання виконавчого листа №2-42992009 було завершено, про що державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Повторно вказаний виконавчий лист до відділів ДВС для виконання не пред`являвся.

Вказав, що його син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час досяг повноліття та заборгованість зі сплати аліментів на його утримання відсутня. Водночас, стягувач ОСОБА_1 зверталася до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про зняття арешту з його майна, на яку отримала відповідь про відсутність законних підстав для вилучення обтяження за №8476641.

02 січня 2024 року він звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про звільнення належного йому майна з-під арешту, в якій просив зняти зазначений арешт. Однак, відділом ДВС йому відмовлено у скасуванні вказаного арешту.

Посилаючись на наведене та те, що виконавче провадження завершено, стягувачем повторно виконавчий документ до виконання не пред`являвся, строк, передбачений законом для відповідного виду стягнення, закінчився, заборгованість зі сплати аліментів відсутня, просив задовольнити скаргу.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 лютого 2024 року скаргу прийнято до розгляду.

12 лютого 2023 року представник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подала письмові пояснення по справі. Вказала, що зі змісту скарги вбачається, що державним виконавцем ДВС вчинено дії примусового характеру в межах виконавчого провадження №41796056 з примусового виконання виконавчого листа №2-4299. Так, державним виконавцем винесено постанову про відкриття вказаного виконавчого провадження. 23 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника, у зв`язку з несплатою аліментних платежів. Згідно виконавчого листа дитина досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . В матеріалах виконавчого провадження станом на 18 грудня 2017 року відсутні відомості про сплату аліментів. Керуючись вимогами п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Зазначила, що у грудні 2023 року на адресу Відділу надійшла заява ОСОБА_1 про зняття арешту з майна боржника, у зв`язку із відсутністю боргу по сплаті аліментів. 14 грудня 2023 року Відділом надана відповідь про неможливість припинення арешту майна боржника, оскільки виконавче провадження знищене. Згідно інформаційної довідки, на майно ОСОБА_2 накладено обтяження за №8476641, яке накладено на підставі постанови б/н від 23 січня 2015 року. Відділ не може однозначно ідентифікувати виконавче провадження, на підставі якого накладено арешт на майно боржника від 23 січня 2015 року.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

Присутній в судовому засіданні представник ОСОБА_2 адвокат Кметик В.Я. скаргу підтримав та просив її задовольнити.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 син досяг повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів в ОСОБА_2 відсутня, останній сплатив аліменти у повному обсязі, а тому вона не вбачається підстав для існування на даний час арешту майна ОСОБА_2 .

Представник Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2009 року стягнуто з ОСОБА_2 , 1972 року народження, в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 квітня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі вказаного рішення Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було видано виконавчий лист №2-42992009.

04 лютого 2014 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби ТМУЮ винесено постанову ВП №41796056 про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-42992009, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про стягнення з ОСОБА_2 , 1972 року народження, в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 квітня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

23 січня 2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_2

18 грудня 2017 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі вимог п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». У вказаній постанові державного виконавця зазначено, що заходи державного виконавця щодо виявлення майна боржника виявились безрезультатними. Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 18 грудня 2020 року.

Як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №360480147 від 29 грудня 2023 року, на все нерухоме майно ОСОБА_2 накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: б/н, виданої 23 січня 2015 року, видавник: ОСОБА_4 Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, відомості про суб`єктів обтяження: орган державної влади, обтяжувач: Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, номер запису про обтяження: 8476641 (спеціальний розділ).

Стягувач ОСОБА_1 у грудні 2023 року звернулася до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просила зняти вищевказаний арешт, накладений на майно боржника ОСОБА_2 .

Як вбачається з відповіді Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №59191 від 14 грудня 2023 року, Відділ не має законних підстав для вилучення обтяження за №8476641, яке накладено на підставі постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 січня 2015 року.

У січні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою, в якій просив зняти арешт, накладений на його майно згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер б/н, виданий 23 січня 2015 року, видавник: ОСОБА_4 , Перший відділ державної виконавчої служби тернопільського міського управління юстиції, вид обтяження: арешт нерухомого майна, опис предмета обтяження: все нерухоме майно.

Як вбачається з відповіді Тернопільського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №21343 від 12 січня 2024 року, Відділ не має законних підстав для вилучення обтяження за №8476641, яке накладено на підставі постанови б/н про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 23 січня 2015 року.

З відомостей Автоматизованої системи виконавчих проваджень вбачається, що в реєстрі наявні відомості про виконавче провадження АСВП №41796056, відкрите 04 лютого 2014 року, де стягувачем зазначено ОСОБА_1 та боржником ОСОБА_2 . Вказане виконавче провадження завершене. Відомості про будь-які інші виконавчі провадження, де боржником значився б ОСОБА_2 в реєстрі відсутні.

ІНФОРМАЦІЯ_2 син ОСОБА_3 досягнув повноліття.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників розгляду справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, прийшов до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 18 цього Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного частиною першою статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".

Частиною 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

В силу вимог ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

В силу вимог частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обов`язки.

В силу вимог ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно з вимогами ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Здійснюючи своє право власності власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. ( ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України).

Встановлено та підтверджено наявними у справі доказами, що 23 січня 2015 року державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження на підставі вимог ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження».

Вказана постанова винесена у межах виконавчого провадження №41796056 щодо примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №2-42992009 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 квітня 2009 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відомості про накладення арешту на майно ОСОБА_2 внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта 23 січня 2015 року, номер запису про обтяження 8476641, обтяжувач: Перший відділ державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції, що підтверджується інформаційною довідкою за №360480147 від 29 грудня 2023 року.

Постановою державного виконавця від 18 грудня 2017 року, винесеною у виконавчому провадженні №41796056 виконавчий лист №2-42992009 повернуто стягувачу на підставі вимог п. 2 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 18 грудня 2020 року.

Встановлено, що син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якого з ОСОБА_2 стягнуто аліменти, ІНФОРМАЦІЯ_2 досяг повноліття, а тому строк пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився.

В силу вимог ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Виконавчий лист №2-42992009, виданий Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області повернутий стягувачу згідно постанови державного виконавця від 18 грудня 2017 року.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 вказала, що в ОСОБА_2 відсутня заборгованість зі сплати аліментів, останній сплатив аліменти у повному обсязі, а відтак вона не вбачає підстав для існування на даний час арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 .

З реєстру виконавчих проваджень АСВП встановлено, що на даний час будь-які відкриті виконавчі проваджень стосовно ОСОБА_2 в реєстрі АСВП відсутні.

Таким чином, на даний час виконавче провадження щодо ОСОБА_2 , в межах якого накладено арешт на майно останнього відсутнє, виконавчий документ повернуто стягувачу, останній повторно не пред`явлений до виконання та строк його пред`явлення до виконання закінчився. Стягувач будь-яких претензій до ОСОБА_2 не має, оскільки в останнього відсутня заборгованість зі сплати аліментів.

Аналізуючи вищенаведене, зокрема те, що виконавчий лист, в ході примусового виконання якого накладений арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження був повернутий стягувачу, строк пред`явлення останнього до виконання закінчився, відсутність заборгованості та майнових претензій з боку стягувача, беручи до уваги, що боржник звертався із заявою про зняття цього арешту, суд вважає, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника та відсутність у необхідності подальшого застосування такого арешту, свідчить про наявність невиправданого втручання у право ОСОБА_2 на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Суд також звертає увагу, що ОСОБА_2 , який був боржником у виконавчому провадженні, позбавлений іншого способу захисту свого права на вільне володіння, користування та розпорядження майном, аніж оскарження дій виконавця щодо незняття арешту із належного йому майна.

При цьому, суд виходить із того, що відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 (провадження № 61-4726сво19), боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення шляхом зобов`язання Тернопільського відділу державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити дії щодо зняти арешту з усього майна (рухоме та нерухоме) боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 23 січня 2015 року у виконавчому провадженні № 41796056 щодо виконання виконавчого листа №2-42992009, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

На підставі наведеного, керуючись ст. 260, 261, 352-354, 447-452 Цивільного процесуального кодексу України, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кметик Віталій Ярославович, заінтересовані особи ОСОБА_1 , Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - задовольнити.

Зобов`язати Тернопільський відділ державної виконавчої служби Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції здійснити дії щодо зняти арешту з усього майна (рухоме та нерухоме) боржника ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ), накладеного постановою державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції від 23 січня 2015 року у виконавчому провадженні № 41796056 щодо виконання виконавчого листа №2-42992009, виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня складення повного тексу судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 28 лютого 2024 року.

Головуюча І.М. Черніцька