Справа № 541/826/24
Провадження № 2-з/541/8/2024
У Х В А Л А

14 березня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря Циганової Ю.М.,

розглянувши заяву Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про забезпечення позову,

встановив:

12 березня 2024 року АТ «Райффайзен Банк» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 19 жовтня 2020 року № 014-RO82-65475676 в розмірі 74 876,70 грн.

Одночасно з позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, надані позивачем докази, суд прийшов до наступного.

У відповідності із ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд при розгляді заяви повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування вимоги щодо забезпечення позову заявник посилається на недобросовісну поведінку відповідача, який не виконує належним чином свої зобов`язання за кредитним договором, та на можливе відчуження нерухомого майна під час розгляду справи, з метою подальшого приховування та унеможливлення його реалізації, в тому числі через органи ДВС, у випадку ухвалення рішення на користь позивача.

Проте, позивачем не надало суду жодних доказів наявності загрози невиконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, оскільки сама по собі можливість розпорядження майном, яке перебуває у власності відповідача, не дає підстав вважати, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, у заяві відсутня будь-яка інформація про можливу вартість квартири, що позбавляє суд можливості вирішити питання про співмірність заявлених позивачем вимог вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт.

Згідно з інформаційною довідкою від 27 лютого 2024 року № 575812093 з Державного реєстру речових прав ОСОБА_1 належить 1/4 частина вищезазначеної квартири, іншими співвласниками є ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які не є сторонамиу справі. Однак, позивач просить накласти арешт на всю квартиру, а не на 1/4 частку, яка належить боржнику за кредитним договором від 19 жовтня 2020 року № 014-RO82-65475676.

Враховуючи викладене, за відсутності обставин та причин, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, суд приходить до висновку про відмову в задоволені заяви АТ «Райффайзен Банк» про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151- 154, 353, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити Акціонерному товариству «Райффайзен Банк» у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О. М. Вірченко