Справа № 630/346/23
Провадження № 2/630/153/23
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 січня 2024 року м. Люботин
Люботинський міський суд Харківської області у складі:
головуючого судді Малихіна О.О.
за участі секретаря Нерубацької А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Люботин Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін заяву адвоката Іванченко Анастасії Валеріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , про вирішення питання про судові витрати в цивільній справі № 630/346/23 (провадження № 2/630/153/23) за позовом ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Іванченко Анастасія Валеріївна, до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Рішенням від 29 травня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в повному обсязі, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем за реєстр. № 23701, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості, яка виникла на підставі Договору № 211643-КС-001 від 25 квітня 2021 року, у розмірі 35046,77 грн., а також стягнуто з відповідача на користь Держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1073,60 грн.

У відповідності до ч. 7 ст. 265 ЦПК України в резолютивній частині рішення від 29 травня 2023 року було вказано про призначене на 11-30 год. 12 червня 2023 року проведення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, а також встановлений для позивача та його представника строк для подання доказів щодо понесених витрат на професійну правничу допомогу до 03 червня 2023 року включно.

02 червня 2023 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява від 31 травня 2023 року про подання доказів на підтвердження понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, на підставі яких представник позивача просила стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.

Ухвалою від 12 червня 2023 року в задоволенні заяви адвоката Іванченко А.В., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення суду щодо вирішення питання про судові витрати, відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року було задоволено апеляційну скаргу адвоката Іванченко А.В. та скасовано ухвалу від 12 червня 2023 року і направлено справу для продовження розгляду.

Ухвалою від 30 жовтня 2023 року було призначено проведення судового засідання з розгляду заяви представника позивача ОСОБА_2 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідачем ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в особі представника Шкромиди Ю.В. подано клопотання від 02 січня 2024 року про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката до 2000,00 грн., що обґрунтував наступним. Так, адвокат Іванченко А.В. постійно приймає участь в побідних справах і використовує для цього шаблони позовних заяв. Отже така робота для представника Іванченко А.В. є системною і типовою, тому підготовка будь-яких процесуальних документів в цій справі не викликало для неї труднощів та не вимагала виконання значного обсягу юридичної і технічної роботи. Тому виконана представником позивача робота коштує не більше 2000,00 грн., в той час як визначена представником позивача вартість наданих послуг в розмірі 15000,00 грн. є нічим іншим як легалізований спосіб збагачення позивача за рахунок відповідача, що є неприпустимим, і ан це вказує практика Верховного Суду. Представник відповідача також навів у клопотанні посилання на практику судів різних інстанцій, в яких викладені мотиви прийняття доводів Товариства і визначення розміру витрат на правничу професійну допомогу у подібній категорії справи в розмірі саме 2000,00 грн., саме виходячи з критеріїв розумності, дійсності та співмірності зі складністю справи. Ще одним доводом в обґрунтування поданого клопотання представник відповідача вказав те, що переважна кількість адвокатів, чиї оголошення були розміщені в мережі Інтернет, та до яких він звертався, згодилися надати свої послуги у здійснення процедури визнання виконавчого напису таким, що не піддягає виконання, саме за 2000,00 грн.

Не погоджуючись з клопотанням представника відповідача ОСОБА_3 про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заперечення від 10 січня 2024 року, в яких вказала, що тотожні за змістом доводи щодо необхідності зменшення витрат позивача ОСОБА_1 на оплату витрати на правничу допомогу були зазначені представником відповідача в справі № 621/672/23, в якій рішенням Зміївського районного суду Харківської області було стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» 10000,00 грн. на користь позивача, інтереси якого також представляла адвокат Іванченко А.В., в якості компенсації судових витрат на правову допомогу. В наведеній справі рішення суду було залишено без змін постановою Харківського апеляційного суду. Це додатково вказує на відсутність підстав для зменшення понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

В судовому засідання представник ОСОБА_2 , приймаючи участь в режимі відеоконференції, виступила з усною промовою на підтримання заявлених нею доводів щодо стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу. В своїх поясненнях представник посилалася на наявні в справі докази, подані на підтвердження понесених позивачем судових витрат, та виступила проти клопотання відповідача про необхідність зменшення витрат, яких зазнав позивач в цій справі. Представник ОСОБА_2 також пояснила, що надаючи свої послуги позивачу ОСОБА_1 , вона не лише склала і направила до суду позовну заяву, а й вчиняла інші дії по підготовці позовної заяви, такі як направлення адвокатських запитів до уповноважених органів щодо отримання інформації про відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за виконавчим написом.

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в судове засідання не з`явився та відомості про причини неявки не повідомив, що не є перешкодою для розгляду питання по суті.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_2 , дослідивши заяву представника позивача і подані нею документи, та перевіривши матеріали цивільної справи № 630/346/23, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

В даному випадку законодавець передбачив можливість для сторони у цивільній справи реалізувати право на компенсацію понесених нею судових витрат у випадку виникнення об`єктивних перешкод у поданні суду під час судового розгляду доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи № 630/346/23, предметом розгляду були позовні вимоги ОСОБА_1 до відповідача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу представником ОСОБА_2 були представлені договір про надання правничої допомоги від 03 квітня 2023 року, укладений між адвокатом Іванченко А.В. і фізичною особою ОСОБА_1 .

Згідно з предметом вказаного договору адвокат Іванченко А.В. зобов`язалась надавати правову (правничу) допомогу ОСОБА_1 у справі про визнання виконавчого напису № 23701 від 23 грудня 2021 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості в розмірі 35046,77 грн., таким, що не підлягає виконанню. Пунктом 5.1. договору визначено, що за надання правової допомоги ОСОБА_1 зобов`язується виплатити адвокату Іванченко А.В. гонорар, сума якого узгоджується сторонами.

До договору про надання правничої допомоги від 03 квітня 2023 року сторонами була укладена додаткова угода № 1 від 03 квітня 2023 року, яка містить в собі пункт 4 «Вартість послуг». Цим пунктом сторони узгодили, що вартість професійної правничої допомоги адвоката Іванченко А.В. клієнту Бережному О.Я. у справі за його позовом про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визначена у розмірі 15000,00 грн.

Вартість правничих послуг, наданих адвокатом Іванченко А.В. позивачу ОСОБА_1 , підтверджена актом приймання-передавання від 29 травня 2023 року, в якому зазначено, що адвокат Іванченко А. В. на виконання своїх зобов`язань виконала наступні види робіт: 1) вивчення судової практики, визначення та погодження із клієнтом правової позиції у справі № 630/346/23 - 2 години; 2) підготовка, складення та подання до Люботинського міського суду Харківської області позовної заяви про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, від 03 квітня 2023 року - 6 сторінок; 3) підготовка, складення та подання до Люботинського міського суду Харківської області заяви про призначення справи в режимі відеоконференції від 28.03.3023 року - 3 сторінки; 4) участь адвоката у судовому засіданні у справі № 630/346/23 в Люботинському міському суді Харківської області (дистанційно, через відеоконференцію) - 2 засідання.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Ч. 4 ст. 137 ЦПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року у справі № 726/1142/22.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Враховуючи характер виконаної адвокатом Іванченко А.В. роботи, наданої у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної роботи, критерію необхідності подання відповідних документів зі сторони позивача ОСОБА_1 , значимості таких дій у справі, та витраченого часу представником у даній справі, а також заперечення ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» щодо визначеного представником позивача розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції в розмірі 5000,00 грн.

До такого висновку суд дійшов з того, що з поданих адвокатом документів на підтвердження наданих позивачу ОСОБА_1 послуг вбачається, що проведення консультації Клієнта, визначення правової позиції у справі, підготовка і подання позовної заяви було здійснено протягом лише 2 годин саме 03 квітня 2023 року, і надання таких послуг охоплюється лише складанням позовної заяви на 6 аркушах. Тобто усі необхідні дії по наданню послуг позивачу ОСОБА_1 були вчинені адвокатом протягом одного дня 03 квітня 2023 року, тобто від моменту, коли був укладений договір про надання правової допомоги, до моменту підписання позовної заяви, датованої 03 квітня 2023 року. В той же час суд не приймає доводи представника позивача про те, що підготовка і складання позовної заяви вимагали додаткових зусиль у виді направлення адвокатських запитів, оскільки надання таких послуг адвокатом позивачу ОСОБА_1 не відображено в акті приймання-передавання юридичних послуг від 29 травня 2023 року, а тим більше не підтверджено належними доказами.

Керуючись ст.ст. 246, 270 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (П`ять тисяч) грн. 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний № НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», , адреса місцезнаходження: 04116, м. Київ, вул. Лесі Українки, 26, оф. 411;

Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Кудряшов Дмитро Вячеславович, який здійснює діяльність за адресою: 61003, м. Харків, вул. Університетська, 33, оф. 7.

СуддяО. О. Малихін

Повне додаткове рішення

складено 22 січня 2024 року.