Справа № 523/4728/24
Провадження №2/523/3170/24
У Х В А Л А

"21" березня 2024 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду міста Одеси Далеко К.О., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про скасування арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про скасування арешту з майна.

Як вбачається із змісту позовної заяви, арешт та заборону на відчуження усього рухомого та нерухомого майна було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження № 49333505, з примусового виконання судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України "Про виконавче провадження".

У даному випадку, суд вважає що позивач ОСОБА_1 , маючи статус боржника за ВП № 49333505, не може пред`являти позов про про скасування арешту, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За викладених обставин, суд вважає вимоги ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про скасування арешту, що підлягають розгляду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, тому у відкритті провадження слід відмовити.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними зокрема в постанові від 19.01.2022 у справі № 577/4541/20, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 904/51/19 (провадження N 12-122гс19), у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі N712/12136/18 (провадження N 61-4726св19), у постановах Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 24 червня 2021 року у справі N127/11276/20 (провадження N 61-882св21), від 08 вересня 2021 року у справі N369/3757/20 (провадження N 61-3588св21), від 01 грудня 2021 року у справі N 201/6486/20 (провадження N 61-19066св20), які суд в силу вимог ч.6 ст. 263 ЦПК України враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При зверненні до суду з позовом, згідно квитанції № 2905-8399-1036-7907 від 18.03.2024, було сплачено судовий збір у розмірі 1212,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеси) про скасування арешту з майна.

Роз`яснити позивачу, що він в праві звернутися до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку визначеному Розділом VII ЦПК України.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (м.Одеса, вул. Садова, 1-А, а/с 92) повернути ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ), сплачену суму судового збору у розмірі 1212,00 (одна тисяча двісті дванадцять) грн. 00 коп., згідно квитанції № 2905-8399-1036-7907 від 18.03.2024р.

Копію ухвали разом із заявою та всіма доданими до неї документами невідкладно надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.03.2024р.

Суддя: