У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2024 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.

за участю секретаря - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д.Л. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Мутайламова Шаміль Ахмедбашировича, ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 22.11.2018 р. звернулася до суду із зазначеним позовом до Державного реєстратора Мутайламова Шаміль Ахмедбашировича, ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.09.2018 р., в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Мутайламова Шаміля Ахмедбашировича, Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» від 04 вересня 2018 р., індексний номер 42840669, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 51,84 кв.м., жилою площею 28,60 кв.м., за ОСОБА_2 ;

- зобов`язати державного реєстратора Мутайламова Шаміля Ахмедбашировича, Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» скасувати (вилучити) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про реєстрацію за ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 51,84 кв.м., жилою площею 28,60 кв.м., що здійснена державним реєстратором 04 вересня 2018 р., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером №42840669, номер запису про право власності №27766132.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 22.11.2018 р. зазначена цивільна справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 26 листопада 2018 року за заявою представника позивача Касьяненко Дмитра Леонідовича вжито заходи забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 51,84 кв. м., жилою площею 28,60 кв.м., індексний номер 42840669, номер запису про право власності №27766132, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

22 лютого 2024 року представник позивачки звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 51,84 кв. м., жилою площею 28,60 кв.м., індексний номер 42840669, номер запису про право власності №27766132.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з тотожними вимогами щодо забезпечення позову постався на те, що арешт на нерухоме майно накладено не було.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить заяву задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд приходить до наступного висновку.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно дост.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

З системного аналізу гл. 10 Розділу 1 ЦПК України, зокрема ч. 10 ст. 158, встановлюється, що заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду та узгоджується з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

З матеріалів справи встановлено, що судом уже вжито заходи забезпечення позову у цій справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 51,84 кв. м., жилою площею 28,60 кв.м., індексний номер 42840669, номер запису про право власності №27766132, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 . Ухвала суду від 26 листопада 2018 року наразі не скасована та є чинною.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України, ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної (правової) визначеності, який, серед іншого, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів («Brumarescu проти Румунії», № 28342/95, п. 61, ECHR 1999-VII).

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Суд зауважує, що у розумінні ЦПК України вжиття заходів забезпечення позову та виконання ухвали про забезпечення позову є різними за своєю суттю діями, та непред`явлення відповідної ухвали до виконання не може бути підставою для повторного вирішення питання щодо забезпечення позову в аналогічний спосіб.

З наведеного слідує, що за наявності ухвали від 26 листопада 2018 року, якою вжито заходи забезпечення позову у справі шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , що складається з 2 (двох) кімнат, загальна площа квартири становить 51,84 кв. м., жилою площею 28,60 кв.м., індексний номер 42840669, номер запису про право власності №27766132, що зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , суд позбавлений можливості повторно вирішити питання про забезпечення позову фактично того ж виду, на той же об`єкт та з тих самих підстав.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, суд доходить висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-153, 259-261, 353-355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Касьяненка Д.Л. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного реєстратора Мутайламова Шаміль Ахмедбашировича, ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.