Справа № 455/2468/23
Провадження № 2/455/165/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

12 березня 2024 року м. Старий Самбір

Старосамбірський районний суд Львівської області

у складі судді Титова А.О.,

за участю секретаря судового засідання Гавриляк О.Б.,

представники сторін в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Старосамбірського районного суду Львівської області цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 ,

до Бісковицької сільської ради Самбірського району Львівської області,

про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст та обґрунтування позовних вимог

14.11.2023 року позивач звернувся до суду із позовом про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на майно в порядку спадкування.

Мотивуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 . Внаслідок смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на все належне їй майно. 05.12.2008 року секретарем Сусідовицької сільської ради Старосамбірського району Львівської області було посвідчено заповіт ОСОБА_2 , відповідно до тексту якого вона зробила наступне розпорядження: належний їй житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 заповідає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що проживає в селі Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області, та земельну частку (пай) в розмірі 1,2682 га. З метою належного оформлення своїх спадкових прав позивач звернувся з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 у Старосамбірську державну нотаріальну контору, в якій було заведено спадкову справу, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,2684 неналежним, чином оформлений, оскільки немає підпису та печатки органу, що видав такий документ. Крім цього, існують розбіжності у площі спірної земельної ділянки, оскільки у заповіті ОСОБА_2 зазначено площу 1,2682 га, а у правовстановлюючому документі площа земельної ділянки становить 1,2684 га, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутись до суду. Позивач звернувся у Старосамбірський районний суд Львівської області з позовною заявою до Хирівської міської ради Самбірського району Львівської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) площею 1.2684 га в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . В процесі розгляду справи судом Бісковицькою сільською радою було надано відповідь на адвокатський запит № 22 від 15.08.2022 року, з якої вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 , яка проживала в селі Сусідовичі Самбірського району Львівської області було видано сертифікат серії ЛВ № 036319 від 14.03.1997 року, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за номером 750 та в подальшому даний сертифікат був замінений на сертифікат серії РН № 520163 від 28.05.2012 року. Згодом взамін сертифікату РН № 520163 було видано державний акт серії ЯБ № 354900 на площу 1,2682 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.07.2023 року, позовні вимоги позивача задоволено та визнано недійсним державний акт серії ЯБ №354900 на право власності на земельну ділянку площею 1,2682 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Старосамбірської райдержадміністрації від 07.11.2005 року №465. Просить суд встановити факт належності сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №520163 від 28.05.2012 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №148 ОСОБА_2 , мешканці села Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визначити за ним право власності на земельну частку (пай) площею 1,2682 га в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяви, клопотання, інші дії у справі

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. 27.02.2024 року представник позивача через електронну адресу суду подала клопотання, в якому позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи проводити у відсутності позивача та його представника.

Представника відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 09.02.2024 року представник відповідача через електронну адресу суду подав клопотання, в якому проти позову не заперечують та просять розгляд справи проводити у відсутності їхнього представника.

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого 01.01.2009 року Сусідовицькою сільською радою Старосамбірського району Львівської області, ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у віці 74 роки, про що зроблено відповідний актовий запис №1 (а.с.8).

Батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є: батько ОСОБА_4 , мати ОСОБА_5 (а.с.9).

Із заповіту складеного 05.12.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 та земельну частку (пай) в розмірі 1,2682 га. заповідає ОСОБА_1 (а.с.10).

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №68711393 від 17.03.2022 року за ОСОБА_2 зареєстровано Спадкову справу №354/2021, номер у спадковому реєстрі №68775531 (а.с.11).

З копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №520163 виданого члену колективного сільськогосподарського підприємства ТзОВ ім. Шевченка с. Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області на ім`я ОСОБА_2 , вбачається, що останній належало право на земельну частку (пай) розміром 1,2684 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.12).

Відповідно до постанови Старосамбірської державної нотаріальної контори Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 03.12.2021 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 1,2684 неналежним чином оформлений, оскільки немає підпису та печатки органу, що видав такий документ. Крім цього, існують розбіжності у площі спірної земельної ділянки, оскільки у заповіті ОСОБА_2 зазначено площу 1,2682 га, а у правовстановлюючому документі площа земельної ділянки становить 1,2684 га, що унеможливлює видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом та рекомендовано звернутись до суду (а.с.13).

З інформації, наданої Бісковицькою селищною радою Самбірського району Львівської області №22 від 15.08.2022 вбачається, що на ім`я ОСОБА_2 , яка проживала в с. Сусідовичі Самбірського району Львівської області був виданий сертифікат серії ЛВ№036319 від 14.03.1997 року, який зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів за №750 та в подальшому, даний сертифікат був замінений на сертифікат серії РН №520163 від 28.05.2012 року. Згодом взамін сертифікату РН №520163 були видані державні акти на площу 1,1248 га рілля, та 0,1434 га сінокоси, в результаті чого площа була змінена у зв`язку з врахуванням бонітету ґрунту (а.с.14).

Рішенням Старосамбірського районного суду Львівської області від 19.07.2023 року визнано недійсним державний акт серії ЯБ №354900 на право власності на земельну ділянку площею 1,2682 га, цільове призначення ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виданий ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Старосамбірської райдержадміністрації від 07.11.2005 року №465 (а.с.17-19).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Відповідно до статті 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 статті 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини 1 статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 статті 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Згідно частин 2 та 4 статті 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Частиною 1 статті 125 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України (на час виникнення спірних правовідносин) було визначено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

Зі змісту статті 3 ЦК України випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами.

Законодавець розмежовує поняття «виникнення права на спадщину» та «виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини», і пов`язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права. Відсутність свідоцтва про право власності на спадкове майно після смерті спадкодавця, не є перешкодою для реалізації права на прийняття спадщини. Оскільки виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину та не здійснив державну реєстрацію права (постанова Верховного Суду від 14.08.2019 року у справі № 523/3522/16-ц).

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абзац 3 пункту 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення в нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №227/3750/19).

Відповідно до статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до пункту «а» частини третьої статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Абзацом 7 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно частини другої статті 2 вказаного Закону одним із документів, що посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно із ст. 6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим . Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Висновки суду

Факт належності сертифікату серії РН №520163 саме ОСОБА_2 підтверджується тим, що в самому сертифікаті прізвище зазначено як " ОСОБА_6 " і лише у реєстрації сертифікатів Сусідовицької сільської ради прізвище вказано як " ОСОБА_7 ", що свідчить про описку під час здійсненя запису у книзі реєстрації сертифікатів.

Щодо розбіжностей у площі земельної ділянки, яка вказана у заповіті ОСОБА_2 як 1,2682 га, а в сертифікаті серії РН №520163 площа вказана як 1,2684 га, суд враховує відомості з інформації, наданої Бісковицькою селищною радою Самбірського району Львівської області №22 від 15.08.2022, де вказується, що площа була змінена у зв`язку з врахуванням бонітету ґрунту. При цьому, помилкове вказання плоші земельної ділянки у заповіті - не може бути перешкодою для реалізації спадкових прав.

З урахуванням викладено, суд задовольняє вимоги виходячи з того, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права є ефективний, оскільки спрямований на його відновлення, відповідає змісту відповідного права й характеру його обмеження.

Рішення суду

Керуючись статтями 264, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов - задовольнити.

Встановити факт належності сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РН №520163 від 28.05.2012 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №148 ОСОБА_2 , мешканці села Сусідовичі Старосамбірського району Львівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,право власності на земельну частку (пай) площею 1,2684 га в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Інформація про учасників справи

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Бісковицька сільська рада Самбірського району Львівської області, , юридична адреса: с. Бісковичі, вул. Я. Мудрого, будинок №3 Самбірського району Львівської області.

Строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення підписано без його проголошення у зв`язку з неявкою всіх учасників справи в судове засідання. Датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Титов А.О.