Справа № 171/1875/21
Провадження № 4-с/211/1/24
У Х В А Л А

іменем України

14 березня 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченко С.В.,

за участю секретаря судового засідання Бірж Д.В.,

у відсутність сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа державний виконавець Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байбікова Олена Леонідівна, ОСОБА_2 , про визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця, зобов`язання вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною скаргою та просить суд визнати бездіяльність державного виконавця щодо нездійснення розрахунку заборгованості по аліментах станом на 21.09.2018 неправомірною, зобов`язавши державного виконавця здійснити повторне проведення розрахунку, враховуючи розмір заробітку та самостійну сплату боржником протягом 2014-2018 р.р. аліментів на суму 23 770,53 грн. В обґрунтування вимог зазначено, що на виконанні з 30.08.2017 по 15.02.2019 перебувало виконавче провадження № 54601642 з примусового виконання виконавчого листа № 2-485/2005 від 07.02.2005 виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліментів у розмірі 1/ 4 частини, починаючи стягнення з 11.01.2005 до повноліття дитини. Згідно розрахунку державного виконавця від 01.11.2018, заборгованість станом на 21.09.2018 склала 74 881,26 грн. 15.02.2019 вказане виконавче провадження завершено на підставі письмової заяви стягувача про повернення виконавчого документа. 20.11.2020 виконавчий лист було повторно пред`явлено стягувачем до виконання про стягнення з нього заборгованості по аліментам в сумі 74 881,26 грн. 05.01.2021, 06.01.2021 та 21.01.2021 на адресу відділу від представника боржника надійшли заяви про зменшення заборгованості з наданням квитанцій про сплату аліментів на користь стягувача. 09.02.2021 державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості, згідно якого станом на 21.09.2018 заборгованість по аліментам становила 18 270,05 грн.09.02.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли грошові кошти в сумі 5 270,50 грн., державним виконавцем проведено розподіл коштів, що перераховані стягувачем на зазначений стягувачем у заяві рахунок. 10.02.2021 державним виконавцем було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено до бухгалтерії підприємства для подальшого виконання. Залишок заборгованості по аліментам станом на 10.02.2021 складав 13 000,00 грн. 05.05.2021 проведено перевірку виконавчого провадження стосовно правомірності розрахунку заборгованості по аліментам, за результатами якого заборгованість станом на 21.09.2018 (повноліття дитини) становила 74 881,26 грн. Того ж дня, враховуючи звіти підприємства про здійсненні відрахування та виплати, державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на зарплату в сумі 64 291,02 грн. та направлено до бухгалтерії АТ «ПГЗК» для подальшого виконання. 19.07.2021 ним було подано заяву про зменшення розміру заборгованості зі сплати аліментів, де він просив перерахувати та зменшити розмір заборгованості у зв`язку з наданням відомостей про розмір заробітку та самостійною сплатою боржником протягом 2014-2018 років аліментів на суму 23 770,53 грн. Однак жодної відповіді на свою заяву він не отримав, тому просить задовольнити скаргу.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 26 серпня 2021 року відкрито провадження по справі та ухвалою суду від 07 вересня 2021 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, визнано бездіяльність державного виконавця протиправною та зобов`язано здійснити повторне проведення розрахунку заборгованості по аліментам.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 березня 2022 року ухвалу Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07 вересня 2021 року скасовано та направлено справу до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області для продовження розгляду.

Розпорядженням голови Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 27.04.2022 справу направлено на підставі частини другої статті 31 ЦПК України до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Ухвалою Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано бездіяльність державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байбікової Олени Леонідівни - неправомірною. В задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 червня 2022 року скасовано та направлено справу до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області для продовження розгляду.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 скаргу підтримав з підстав викладених у скарзі частково. Оскільки виконавче провадження закрите, тому просить суд задовільнити скаргу лише в частині визнання протиправною бездіяльність державного виконавця щодо не здійснення розрахунку заборгованості по аліментам станом на 21.09.2018.

Представник стягувача ОСОБА_5 в судовому засіданні в задоволенні скарги просила відмовити посилаючись на те, що коштів стягувач з 2014 по 2018 рік не отримувала. Квитанції про направлення коштів на адресу стягувача не є належними доказами та не всі можна прочитати.

Надалі представники сторін надали заяви про закінчення розгляду справи за їх відсутності: представник заявника на задоволенні вимог наполягає; представник ДВС та представник стягувача просять в задоволенні скарги відмовити.

В письмових поясненнях представник заявника ОСОБА_4 просить задовольнити частково скаргу, визнавши бездіяльність державного виконавця протиправно, зазначивши, що на виконання ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2021, державним виконавцем було проведено новий розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, та у зв`язку з відсутністю заборгованості виконавче провадження закрито, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 01.10.2021. Підстави визнання протиправною бездіяльність державного виконавця є саме нездійснення розрахунку заборгованості станом на 21.09.2018, тобто на момент повноліття дитини, детально обґрунтовані в скарзі, тому оскільки порушене право заявника відновлено, наполягає на частковому задоволенні скарги.

В обґрунтування відзиву на скаргу державним виконавцем зазначено, що перевіркою виконавчого провадження в частині розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 21.09.2018 було встановлено, що довідка дійсно містить прорахунки, тому підлягає скасуванню та перерахунку. Так, згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, борг станом на 21.09.2018 склав в розмірі 18 270,50 грн. 09.02.2021 боржнику була надана копія вказаного розрахунку під особистий підпис. 09.02.2021 на депозитний рахунок відділу надійшли кошти в сумі 5 270,50 грн., залишок заборгованості станом на 10.02.2021 склав 13 269,02 грн. Однак постановою про перевірку виконавчого провадження головного державного виконавця зобов`язано знову внести зміни до постанови про звернення стягнення на доходи боржника та направлено до бухгалтерії підприємства для подальшого виконання із залишком заборгованості по аліментам в сумі 64 291,02 грн. 28.09.2021 на адресу відділу надійшла ухвала Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 07.09.2021 про зобов`язання здійснення повторного проведення перерахунку заборгованості станом на 21.09.2018. Так, згідно розрахунку станом на 21.09.2018, тобто на момент повноліття дитини, склав 18 270,50 грн., з депозитного рахунку відділу на користь стягувача були перераховані грошові кошти на суму 24 325,27 грн., тобто з боржника борг зі сплати аліментів було стягнуто у повному обсязі. Звернено увагу на той факт, що ухвала суду від 07.09.2021 надійшла до відділу 28.09.2021, кошти на депозитний рахунок відділу надійшли 06.09.2021 та 09.09.2021 перераховані стягувачу, тому вбачається, що переплата склала в розмірі 6 054,77 грн. 01.10.2021 відповідно до вимог п. 9 частини 1 статті 39, статті 40 закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-485/2005 від 07.02.2005 виданого Апостолівським районним судом Дніпропетровської області. Додатково зазначено, що довідка розрахунок заборгованості по аліментам станом на 21.09.2018 (повноліття дитини) була направлена 15.12.2021 та повторно надавалась 17.02.2022. Тому просить відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі.

Від представника заінтересованої особи (стягувача ОСОБА_2 ) ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення на скаргу, в обґрунтування яких зазначено, що стягувач отримувала аліменти лише за 2014 рік, за інші періоди з 2015 року по 2018 рік аліменти вона не отримувала. Доказів, що стягувач отримала аліменти за квитанціями, які надав ОСОБА_1 , боржником не було надано. Квитанції, надані ОСОБА_1 не можуть вважатися належними та достатніми доказами, тому що вони є нечитаємими, з них неможливо встановити, чи отримані ці кошти ОСОБА_2 чи повернуті ОСОБА_1 . З поданих до суду доказів неможливо встановити, чи дійсно ОСОБА_1 працював в ТОВ «Сіті Сервіс КР» та АТ «ОГС «Криворіжгаз», чи були вказаними організаціями сплачено податок з доходів фізичних осіб. При цьому враховуючи, що між сторонами виник спір з приводу нарахованої заборгованості, спір підлягає розгляду в порядку позовного провадження. Тому просить відмовити у задоволенні скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно частини першої статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що 07 лютого 2005 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області винесено рішення про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян, щомісяця, починаючи стягнення з 11.05.2005, на користь матері дитини ОСОБА_6 (а.с. 7 копія виконавчого листа).

На виконання указаного рішення судом видано виконавчий лист, який перебував на виконанні в Центрально-Міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), де відкрито виконавче провадження № 63653846.

Постановою державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 01.10.2021 закінчено виконавче провадження № 63653846 з примусового виконання виконавчого листа № 2-485/2005 виданого 07.02.2005 у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення згідно ухвали по справі № 171/1875/21 від 07.09.2021 виданої Апостолівським районним судом Дніпропетровської області (а.с. 193).

Відповідно до частини першої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначене конституційне положення відображено й у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (HORNSBY v. GREECE, № 18357/91, § 40, ЄСПЛ, від 19 березня 1997 року).

Вимогами статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 4 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Частина друга статті 195 СК України передбачає, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

На виконання ухвали суду про витребування доказів до суду надано копії інформації, що містяться в архівній електронній базі АТ «Укрпошта» стосовно грошових переказів «аліменти» за період з 2015 по 2018 роки. Надати інформацію по переказам з січня по червень включно 2015 року не надається можливим у зв`язку з відсутністю.

Згідно наданих до суду письмових доказів, за період з січня 2015 року по червень 2015 року вказані платежі направлялись через Укрпошту, однак з липня 2015 року через програмне забезпечення «Екселл», саме тому до цієї дати відсутні копії документів в електронній базі. Виходячи з читаємих квитанцій за лютий, березень та травень 2015 року, суд приймає також решту чеків в якості належних та допустимих доказів, оскільки вказана інформація спростовує доводи стягувача щодо неотримання нею аліментів з 2015 по 2018 роки.

Згідно наданої до суду одночасно зі скаргою довідки державного виконавця, станом на 09.2018 заборгованість ОСОБА_1 по аліментам складала 18 270,50 грн.

Крім того, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 липня 2023 року у справі № 216/4656/18 встановлено, що згідно розрахунку заборгованості по аліментам в період з 08.2014 по 09.2018 заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_7 складала 18 270,50 грн.

Рішення суду не оскаржено, набрало законної сили.

Таким чином доводи стягувача щодо відсутності фактів оплати аліментів за спірний період не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Оскільки порушене право заявника поновлено шляхом здійснення державним виконавцем відповідних дій (перерахунку суми заборгованості по аліментам), вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог.

Згідно абзаців першого та другого пункту 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Керуючись ст.ст. 447-453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати бездіяльність державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Байбікової Олени Леонідівни щодо не здійснення розрахунку заборгованості по аліментах станом на 21 09 2018 року ( повноліття дитини ) в межах виконавчого провадження № 63653846 - неправомірною.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: С. В. Ткаченко