Справа № 583/2458/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року Охтирський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Ярошенко Т.О.

з участю секретаря судового засідання Алєксєєнко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження в залі суду в місті Охтирка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визначення порядку користування майном та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог.

01.06.2023 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 10.08.2002 зареєстрував шлюб з відповідачкою. Під час шлюбу за його кошти був придбаний автомобіль марки «Hyundai Tucson 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, який був оформлений на відповідачку. Однак сімейне життя не склалося, рішенням суду від 23.03.2023 шлюб розірвано. Так як відповідачка вказаний транспортний засіб забрала собі і не визнає право власності на цей автомобіль за позивачем, просить визнати за ОСОБА_1 право власності на частку автомобіля марки «Hyundai Tucson 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2007 року випуску, як спільного майна подружжя та визначити такий порядок користування транспортним засобом: користування автомобілем ОСОБА_2 по всім парним місяцям кожного року, безперервно протягом місяця з першого по останнє число, з обов`язком подальшої передачі самого автомобіля, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання позивача о 18.00 год. останнього числа місяця; користування автомобілем ОСОБА_1 по непарним місяцям кожного року безперервно протягом місяця з першого по останнє число, з обов`язком подальшої передачі самого автомобіля, ключів від нього та свідоцтва про реєстрацію за місцем проживання відповідачки о 18.00 год. останнього числа місяця.

Процесуальні дії у справі та аргументи учасників справи.

Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.06.2023 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

10.07.2023 від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Кутового Я.А. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позов ОСОБА_1 необґрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню. Дійсно 10.08.2002 між сторонами був укладений шлюб, в якому народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 10.08.2002 по вересень 2022 року сім`я проживала у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який ними був фактично куплений, але оформлений через дарування на ОСОБА_1 . За час спільного проживання сторони за спільні сімейні кошти зробили значні покращення у вказаному будинку. У вересні 2002 року позивач безпричинно побив свою дружину та силою вигнав її разом з дітьми на вулицю, позбавивши проживати у спільному будинку. Єдину річ, яку відповідачка змогла забрати, це легковий автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», в якому через відсутність житла вона вимушена була ночувати з дітьми, доки сестра відповідачки не надала у тимчасове користування свій будинок. 23.03.2023 судовим рішенням шлюб між сторонами був розірваний. Вважає, що справжня мета подання даного позову є зумисне завдання своїй колишній дружині болісних знущань, позбавлення її останнього майна, яке в неї залишилося. Немає будь-якої нагальної потреби для позивача мати у своєму користуванні одночасно два автомобілі. Натомість відповідачка має на утриманні двох дітей, при цьому син навчається в школі м. Охтирка, а проживає в с. Пологи, тому автомобіль потрібен родині для забезпечення можливості навчання. Просить відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні заявлених позовних вимог та покласти на нього понесені відповідачкою судові витрати.

13.07.2023 року від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява про розподіл майна спільної сумісної власності подружжя, яку мотивує тим, що 10.08.2002 між сторонами був укладений шлюб, в якому народилися двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З 10.08.2002 по вересень 2022 року сім`я проживала у житловому будинку по АДРЕСА_1 , який ними був фактично куплений, але оформлений через дарування на ОСОБА_1 . За час спільного проживання сторони за спільні сімейні кошти зробили значні покращення у вказаному будинку: зроблено новий дах, добудовано до будинку прибудову, в якій розмістили кухню та ванну кімнату, збудували новий гараж, нову літню кухню, навіс для стоянки автомобіля, змінили повністю систему опалення в будинку, придбали та встановили новий опалювальний котел, опалювальні радіатори, замінили всі труби та електропроводку, зробили якісний ремонт в будинку, поклали нову плитку у ванній кімнаті, поклали новий ламінат у коридорі, кухні, спальній кімнаті та вітальні. Також поклали тротуарну плитку по всьому подвір`ю біля будинку, замінили старі ворота та хвіртку на нові, зробили новий паркан. Це покращення значно збільшило вартість домоволодіння. Крім цього, за спільні сімейні кошти були придбані нові меблі, кухня, побутова техніка та обладнання. Також ними було придбано два легкові автомобілі та причіп: у 2015 році за 3700 доларів США, що за курсом на час придбання становило 84000 грн, автомобіль ВАЗ 2109, держаний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору, для використання чоловіком; 09.12.2021 за 239751 грн автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , для використання дружиною; у 2015 році за 12000 грн причіп до легкового автомобіля, державний номерний знак НОМЕР_3 , зеленого кольору, для використання чоловіком. У вересні 2002 року вигнав ОСОБА_2 разом з дітьми на вулицю, позбавивши проживати у спільному будинку. Зазначає, що ОСОБА_1 за період спільного проживання з ОСОБА_2 ніде не працював, власних доходів не мав, був хворий, має проблеми з опорно-руховим апаратом, тому єдиним джерелом доходів у сім`ї були доходи позивачки за зустрічним позовом, які вона отримувала від підприємницької діяльності, роботи на різних підприємствах, у тому числі за кордоном. Крім цього, за час спільного проживання у шлюбі було придбане таке рухоме майно: ванна 170см х 70см, вартістю 6000 грн; газова колонка Dion вартістю 3000 грн; газовий котел АТОН вартістю 5000 грн; пральна машинка LG вартістю 3000 грн; принтер CANON вартістю 1100 грн; холодильник АТЛАНТ, 205 см, вартістю 6000 грн; диван у кухні вартістю 3500 грн; кухня виготовлена на замовлення вартістю 12000 грн; мікрохвильова піч вартістю 1800 грн; варочна поверхня ПІРАМІДА вартістю 6000 грн; витяжка ПІРАМІДА вартістю 900 грн; духова шафа ПІРАМІДА вартістю 6000 грн; мультиварка МІРТА вартістю 1600 грн; шафа-купе в залі виготовлена на замовлення вартістю 10000 грн; телевізор 50 дюймів ТСІ вартістю 3500 грн; шафа-купе виготовлена на замовлення у спальні вартістю 9000 грн; телевізор у залі 55 дюймів NOMІ вартістю 4600 грн; диван у залі вартістю 10000 грн; диван у спальній кімнаті вартістю 6000 грн; кухонний стіл вартістю 2500 грн; телевізор на кухні вартістю 4000 грн; монітор для комп`ютера вартістю 800 грн; системний блок комп`ютера вартістю 1500 грн; офісне крісло вартістю 800 грн; тумбочка з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті вартістю 6000 грн; шведська стінка вартістю 2500 грн; посудомийна машинка САМСУНГ вартістю 12000 грн; шезлонг вартістю 1750 грн; електрочайник вартістю 800 грн; бетонозмішувач вартістю 5000 грн; гойдалка металева вартістю 2500 грн; зварювальний апарат вартістю 5000 грн, всього на загальну суму 145150 грн. Тому просить визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з рівними частками на нерухоме майно: житловий будинок з господарськими та підсобними спорудами, а також земельну ділянку загальною площею 0,1 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими та підсобними спорудами, а також земельну ділянку загальною площею 0,1 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з розміром частки по кожному; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з рівними частками на таке рухоме майно: ванну 170см х 70см; газову колонку Dion; газовий котел АТОН; пральну машинку LG; принтер CANON; холодильник АТЛАНТ, 205 см; диван у кухні; кухню виготовлену на замовлення; мікрохвильову піч; варочну поверхню ПІРАМІДА; витяжку ПІРАМІДА; духову шафу ПІРАМІДА; мультиварку МІРТА; шафу-купе в залі виготовлену на замовлення; телевізор 50 дюймів ТСІ; шафу-купе виготовлену на замовлення у спальні; телевізор у залі 55 дюймів NOMІ; диван у залі; диван у спальній кімнаті; кухонний стіл; телевізор на кухні; монітор для комп`ютера; системний блок комп`ютера; офісне крісло; тумбочку з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті; шведську стінку; посудомийну машинку САМСУНГ; шезлонг; електрочайник; бетонозмішувач; гойдалку металеву; зварювальний апарат; легковий автомобіль ВАЗ 2109, держаний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору; автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору; причіп для легкового автомобіля. Припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, загальною вартістю 239751 грн.

Припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на таке майно: ванну 170см х 70см; газову колонку Dion; газовий котел АТОН; пральну машинку LG; принтер CANON; холодильник АТЛАНТ, 205 см; диван у кухні; кухню виготовлену на замовлення; мікрохвильову піч; варочну поверхню ПІРАМІДА; витяжку ПІРАМІДА; духову шафу ПІРАМІДА; мультиварку МІРТА; шафу-купе в залі виготовлену на замовлення; телевізор 50 дюймів ТСІ; шафу-купе виготовлену на замовлення у спальні; телевізор у залі 55 дюймів NOMІ; диван у залі; диван у спальній кімнаті; кухонний стіл; телевізор на кухні; монітор для комп`ютера; системний блок комп`ютера; офісне крісло; тумбочку з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті; шведську стінку; посудомийну машинку САМСУНГ; шезлонг; електрочайник; бетонозмішувач; гойдалку металеву; зварювальний апарат; легковий автомобіль ВАЗ 2109, держаний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору; причіп для легкового автомобіля, загальною вартістю 241150 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

18.07.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області прийнято зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна спільної сумісної власності подружжя до спільного розгляду з позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та визначення порядку користування, об`єднавши їх в одне провадження.

03.08.2023 від позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що він не бив свою дружину та не виганяв її силою з будинку, а тим більше не забороняв дітям наближатися до житла, як це намагається довести відповідачка. Саме дії відповідачки призвели до розірвання шлюбу. ОСОБА_2 почала влаштовувати своє особисте життя з іншим чоловіком, саме тому вона переїхала до своєї сестри в с. Пологи. Він навпаки намагався декілька разів зберегти шлюбні відносини. Також зазначено, що автомобіль ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 був взятий за дорученням, належить особі, яка вже померла, його неможливо було поставити навіть на облік в МРЕВ, оскільки він так званий «двійник», тобто номери кузова співпадають з номерами кузова іншого транспортного засобу, він є предметом дослідження по кримінальному провадженню, будь-які угоди купівлі-продажу чи інші з ним неможливі. Таким чином, цей автомобіль не може бути предметом поділу як спільне майно подружжя. Просить задовольнити його позовні вимоги за первинним позовом, вирішити питання про стягнення судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.

Також 03.08.2023 від відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги ОСОБА_2 стороною відповідача за зустрічним позовом не визнаються в повному обсязі, вважає зустрічний позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Так автомобіль ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_2 , за 3700 доларів СШП вони не купували, він його взяв у тимчасове користування разом з легковим причепом за надання послуг фізичній особі-підприємцю, а потім з`ясувалося, що цей автомобіль неможливо купити, так як він не є об`єктом цивільного обігу. Твердження ОСОБА_2 про те, що він ніде не працював і не мав власних доходів не відповідають дійсності, так як він фактично здійснював підприємницьку та інші види господарської діяльності. Проводити ремонти та придбати автомобіль типу джип за заробітку плату ОСОБА_2 було неможливо. В шлюбі за сімейні кошти вони придбали лише автомобіль «Hyundai Tucson 2.0». Щодо доводів про проведені значні покращення в будинку просить врахувати суд судову практику з даних правовідносин, де значиться, що другий з подружжя, проживаючи в спільному будинку, зобов`язаний проводити поточні ремонти, підтримувати житло в належному стані і ці витрати не відшкодовуються, так як сторона ними користувалася весь час проживання, крім того слід доводити їх вартість, яка дає право на збільшення частки в домоволодінні, заявляти окремий позов чи надати рішення суду про вирішення саме цього предмету позову, що ОСОБА_2 не зроблено. Господарські прибудови, на які посилається ОСОБА_2 , являються самочинними, не введеними в експлуатацію і не можуть бути об`єктом поділу як спільне майно подружжя. Перелічене у зустрічній позовній заяві рухоме майно, не відповідає тому, що сторони придбали у шлюбі, не відповідає тому, що воно залишилося у нього, так як при розірванні стосунків ОСОБА_2 забрала ці речі собі. Просить відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі, вирішити питання про стягнення судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.

09.08.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області частково задоволено клопотання представника відповідачки, витребувані певні докази.

29.09.2023 представником позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 адвокатом Кутовим Я.А. подано уточнену та доповнену зустрічну позовну заяву, в якій внесені зміни до раніше сформованих позовних вимог, а саме просить: визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з рівними частками на таке нерухоме майно: - самочинно перебудований житловий будинок з прибудовами, сходами, які позначені на плані літ. «А», «а1», «а2», «а3», «а4»; - погріб літ. «В»; - погріб літ. «Г»; - сарай-літню кухня з прибудовою літ. «Д,д»; - сарай-літню кухня з прибудовою літ. «Е, е»; - гараж літ. «Ж»; - гараж-прибудову літ «ж»; - самочинно збудований гараж літ. «З»; - самочинно збудований сарай літ. «И»; навіс літ. «и»; - ворота, огорожу, хвіртку, позначені на плані №1,2,3,4,5; - земельну ділянку загальною площею 0,1 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 ; припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок з господарськими та підсобними спорудами, а також земельну ділянку загальною площею 0,1 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , з розміром частки по кожному; визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з рівними частками на таке рухоме майно: - ванну 170см х 70см; газову колонку Dion; - газовий котел АТОН; - пральну машинку LG; - принтер CANON; - холодильник АТЛАНТ, 205 см; - диван у кухні; - кухню виготовлену на замовлення; - мікрохвильову піч; - варочну поверхню ПІРАМІДА; - витяжку ПІРАМІДА; - духову шафу ПІРАМІДА; - мультиварку МІРТА; - шафу-купе в залі виготовлену на замовлення; - телевізор 50 дюймів ТСІ; - шафу-купе виготовлену на замовлення у спальні; - телевізор у залі 55 дюймів NOMІ; - диван у залі; - диван у спальній кімнаті; - кухонний стіл; - телевізор на кухні; - монітор для комп`ютера; - системний блок комп`ютера; - офісне крісло; - тумбочку з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті; - шведську стінку; - посудомийну машинку САМСУНГ; - шезлонг; - електрочайник; - бетонозмішувач; - гойдалку металеву; - зварювальний апарат; - легковий автомобіль ВАЗ 2109, держаний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору; - автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору; - причіп для легкового автомобіля. Припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_2 право приватної власності на автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», державний номерний знак НОМЕР_1 , чорного кольору, загальною вартістю 239751 грн. припинити право спільної сумісної власності подружжя та визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на таке майно: - ванну 170см х 70см; газову колонку Dion; - газовий котел АТОН; - пральну машинку LG; - принтер CANON; - холодильник АТЛАНТ, 205 см; - диван у кухні; - кухню виготовлену на замовлення; - мікрохвильову піч; - варочну поверхню ПІРАМІДА; - витяжку ПІРАМІДА; - духову шафу ПІРАМІДА; - мультиварку МІРТА; - шафу-купе в залі виготовлену на замовлення; - телевізор 50 дюймів ТСІ; - шафу-купе виготовлену на замовлення у спальні; - телевізор у залі 55 дюймів NOMІ; - диван у залі; - диван у спальній кімнаті; - кухонний стіл; - телевізор на кухні; - монітор для комп`ютера; - системний блок комп`ютера; - офісне крісло; - тумбочку з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті; - шведську стінку; - посудомийну машинку САМСУНГ; - шезлонг; - електрочайник; - бетонозмішувач; - гойдалку металеву; - зварювальний апарат; - легковий автомобіль ВАЗ 2109, держаний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору; - причіп для легкового автомобіля, загальною вартістю 241150 грн. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати.

25.10.2023 відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 подано відзив на уточнену зустрічну позовну заяву, в якому зазначено, що уточнені позовні вимоги не визнаються в повному обсязі, повністю підтверджує свою позицію, яку викладав в первинному позові, відповіді на зустрічний позов. Заперечує твердження позивачки про те, що цей будинок був куплений за спільні кошти, так як він подарований йому батьком. Зазначає, що у нього відсутнє таке майно: пральна машинка LG; принтер CANON; холодильник АТЛАНТ, 205 см; мікрохвильова піч; телевізор 50 дюймів ТСІ; кухонний стіл; телевізор на кухні; монітор для комп`ютера; системний блок комп`ютера; офісне крісло; тумбочка з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті; електрочайник; бетонозмішувач; зварювальний апарат; телевізор у залі 55 дюймів NOMI; диван у залі; посудомийна машина САМСУНГ. Майно, яке є в наявності: ванна 170см х 70см; газову колонку Dion; газовий котел АТОН; диван у кухні; кухня виготовлена на замовлення; варочна поверхня ПІРАМІДА; витяжка ПІРАМІДА; духова шафа ПІРАМІДА; мультиварка МІРТА; шафа-купе в залі виготовлена на замовлення; шафа-купе виготовлена на замовлення у спальні; диван у спальній кімнаті; шведська стінка; шезлонг; гойдалка металева. Просить відмовити ОСОБА_2 у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі, вирішити питання про стягнення судових витрат.

27.10.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області закрито підготовче судове засідання у справі та призначено справу до розгляду.

07.12.2023 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області призначено оціночно-будівельну експертизу, на час проведення експертизи зупинено провадження у справі.

11.01.2024 розпорядженням керівника Охтирського міськрайонного суду Сумської області №36 в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_5 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

13.02.2024 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області цивільну справу прийнято до провадження, поновлено провадження справі після надходження до суду висновку експерта.

12.03.2024 року ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна спільної сумісної власності подружжя в частині вимоги про визнання права спільної сумісної власності на частину земельної ділянки загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , залишено без розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Кудін О.М. позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив на позовну заяву, та просили задовольнити. Проти задоволення зустрічних позовних вимог заперечили з підстав, зазначених у відзивах на зустрічну позовну заяву, просили відмовити в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні 04.12.2023 пояснив, що 10.08.2003 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 , спочатку проживали у батьків, через рік переїхали проживати по АДРЕСА_2 . У 2006 році почали добудовуватися, дозвільних документів на це не було. Протягом двох років добудували ванну кімнату та кухню за кошти його батьків, встановили газовий котел, зробили ремонт. У 2010 році його батько з ОСОБА_6 перекрили дах будинку андуліном, при цьому будівельні матеріали придбавав його батько, бо в той час у сторін не було коштів, щоб це все зробити. Він постійно працював, а дружина працювала касиром в магазині «Тристан». У 2010-2011 роках розпочали будувати гараж, його батько надав на нього всі будівельні матеріали і зробив дах. У 2015 році почали будувати сарай, звели коробку, а у 2017 році побудували дах. Меблі придбавали з дружиною разом, автомобіль ВАЗ 2109 з причепом вони придбали 27.09.2012, взяли у тимчасове користування, гроші за нього не виплачували, а у 2017 році при оформленні з`ясувалося, що це «автомобіль-двійник». Цей автомобіль був у неробочому стані, він зробив двигун, виконав зварювальні роботи. Власник автомобіля ВАЗ 2109 вже помер. Автомобіль Hyundai Tucson вони придбали 30.08.2021 в м. Харків за 8200 доларів США, які збирали разом з дружиною. Він з 2013 року займався копанням колодязів, гроші заощаджували. Автомобіль Hyundai Tucson в грудні 2021 року оформили на відповідачку. Був у них депозитний вклад в сумі 48000-50000 грн, який на себе оформила дружина: відповідачка поклала 12000 грн, а він решту, близько 38000 грн. У лютому 2022 році відповідачка поїхала на заробітки за кордон, повернулася 18.09.2022, після чого вони два місці прожили разом, посварилися і відповідачка поїхала проживати до матері. Депозит залишився у відповідачки. В 10.01.2023 відповідачка поїхала за кордон, а 13.01.2023 зателефонувала ОСОБА_7 та сказала повернути морозильну камеру, потім зателефонував молодший брат ОСОБА_8 , також сказав про повернення морозильної камери. Протягом 5-6 днів вони самостійно, маючі ключі від будинку, вивезли майно, перелік якого вказано у відзиві на уточнену зустрічну позовну заяву. Ключі від замку він змінив у лютому 2023 року. Автомобіль Hyundai Tucson відповідачка забрала 06.12.2022.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Кутовий Я.А. в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив з підстав викладених у відзиві на позовну заяву, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги (уточнені) підтримав з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві, та просив задовольнити.

В судовому засіданні 01.12.2023 допитані свідки.

Свідок ОСОБА_9 , яка доводиться позивачу матір`ю, суду пояснила, що її чоловік батько позивача оформив договір дарування на 1/3 частину житлового будинку, який є батьківщиною чоловіка. Кошти їм сторони за будинок не давали, вони б із свого сина не взяли гроші. Останній у всьому допомагав сторонам по будівництву, оскільки був теслярем, столяром. Зі сторони родичів відповідачки допомоги не було, вся допомога була з їх боку, її чоловіку допомагали хлопці. Дозвільних документів на будівництво не було. Ворота, плитку у дворі робили на двох господарів порівну, будинок обклали пінопластом, переробили дах, залізо замінили на андулін, потім робили ремонт в будинку: обшили гіпсокартоном стіни, дерев`яну підлогу замінили на ламінат, добудували кухню і ванну кімнату, замінили вікна на пластикові, поміняли опалення, чавунні батареї замінили на пластикові, газовий котел віддали свій, сарай та гараж побудували з піноблоку, зробили залізний дах, заливали фундамент. У подружжя було дві машини ВАЗ та Hyundai Tucson. Зі слів сина ВАЗ та причіп йому дали у користування люди, у яких він робив колодязь. ОСОБА_1 заробляв гроші для забезпечення родини. Свідок підтвердила, що сторони самі придбавали меблі та побутову техніку, яка перелічена у зустрічній позовній заяві, окрім газового котла, який вони їм віддали, оскільки їм не підійшов, та зварювального апарату, який віддав батько синові, мікрохвильової печі вже немає, мультиварка зламалася й залишилася в Харкові, де навчалася онука. Гойдалку вони придбали за 400 грн, а у зустрічному позові вказали, що за 2500 грн, шафу-купе придбали за 8000 грн, а в позові зазначили, що за 10000 грн. Коли відповідачка залишила ОСОБА_1 , то забрала депозит, золото, автомобіль Hyundai Tucson. Інший автомобіль залишився не переоформленим, бо були з ним якісь проблеми.

Свідок ОСОБА_10 , який доводиться позивачу батьком, пояснив, у 2003 році померла його мати, після смерті якої він успадкував 1/3 частину будинку, яку подарував сину. Кошти йому за частину будинку не давали. Вони зробили добудову до будинку: ванну кімнату та кухню. Будували з цегли, дах покрили шифером. Він був столяром та теслярем, тому робив все своїми руками з помічниками. Матеріали були у нього заготовлені, була деревина і цегла. Літню кухню зробили у 2006 році, гараж у 2007 році, потім зробили сарай. Матеріали на це він придбавав за свої кошти. ОСОБА_11 свої гроші витрачав на сім`ю, в той час у нього вже була донька. Участі син не приймав, був постійно на роботі. Меблі купували сторони самі. У будинку: переслали підлогу та покрили ламінатом, двері зробили, плитку поклали у ванній кімнаті, гіпсокартоном зашивали стіни, стелю оббили гіпсокартоном, замінили опалення, батареї змінили на пластикові, замінили газовий котел (котел свідок віддав свій). У дворі разом із сусідом на двох: паркан замінили, ворота поставили, плитку поклали. Дозвільні документи вони не брали, розвалювали старі прибудови, а на їх місці будували нові. Невістка іноді працювала, щодо доходів сторін йому нічого не відомо. Також свідок підтвердив, що нерухомі речі, які перелічені у зустрічній позовній заяві, були у подружжя. Зварювальний апарат свідок віддав синові свій.

Свідок ОСОБА_7 , яка доводиться відповідачці рідною сестрою, суду пояснила, що у 2002 році сторони одружилися, проживали у батьків рік. Після конфлікту з батьками переїхали у будинок по АДРЕСА_2 , який ОСОБА_1 подарували батько та тітка позивача. При цьому батько свою частину віддав без коштовно, а тітці позивача сторони сплатили 1000 доларів США. Будинок був занедбаний і старий, вони зробили фундамент, підлогу, на підлозі по всьому будинку поклали ламінат, стіни обшили гіпсокартоном, будинок обклали цеглою, перекрили дах андуліном, зробили прибудову з цегли (кухню, коридор та ванну кімнату) та зробили в ній ремонт. У будинку поклеїли шпалери, придбали люстру, шафу-купе було зроблено на замовлення, у 2017 році або 2018 році придбали диван, у вітальні стіну зробили бамбуком, придбали телевізор на 55 дюймів, комп`ютерний стіл, комп`ютер, диван-малютку, шафу-купе, телевізор 50 дюймів, принтер, офісне крісло та стіл. ОСОБА_12 була обкладена плиткою, стояла ванна та умивальник, тумбочка під умивальник та полочка, унітаз, пральна машина, сушилка. Міжкімнатні двері робив батько позивача зі свого матеріалу. У прихожій кімнаті була полиця для взуття, вішалка для одягу. На кухні підлога була засипана керамзитом та забетонована, стояв холодильник, на замовлення були зроблені меблі на кухню, вартістю приблизно 10000 грн, духова шафа «Піраміда» була, мікрохвильова піч, витяжка «Піраміда», посудомийна машина, газовий котел, невеличкий телевізор 32 дюйма, кухонний диван на замовлення, стіл кухонний. Двір був обкладений плиткою, це робив позивач, він наймав працівника, паркан та ворота ставили на двох господарів. Побудували гараж з піноблоку, покрили короїдом і накрили шифером, зробили навіс. Ще побудували велику кухню. У будинку повністю були поміняні вікна на пластикові. Рознесли погріб, зробили накриття, де стоїть автомобіль і причіп. Автомобіль Hyundai Tucson стояв у гаражі, а інший автомобіль з причепом під навісом. Сестра речі з будинку не вивозила, забрала лише одяг. Через три дні позивач привіз одяг, диванчик, деякий посуд, комп`ютерний стіл та офісне крісло, а потім сам пригнав автомобіль Hyundai Tucson. Інші речі не вивозилися, позивач на другий день змінив замки. Зі слів сестри ВАЗ купили за 3700 доларів США, які позичали у куми, але не переоформляли, так як це автомобіль «двійник». Причіп, бетонозмішувач, зварювальний апарат також сторони купували. Її сестра постійно працювала: була директором магазину «Тристан», у нотаріуса секретарем, потім приватним підприємцем.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що проживає по сусідстві, у квартирі АДРЕСА_3 спірного будинку з 1972 року. Бачив як батько ОСОБА_1 сам будівельник, він перекривав дах будинку, утеплював будинок, добудовували прибудову, гараж, сарай з будівельних матеріалів, які придбавав батько позивача. ОСОБА_1 постійно був в роз`їздах, копав колодязі. Паркан, ворота та плитку у дворі зроблено на два господарі. Свідку відомо, що у сторін були автомобілі ВАЗ 2109, який є так званим «автомобілем-двійником», та Hyundai Tucson, який, зі слів ОСОБА_1 , забрала дружина. Начебто позивач домовлявся придбати ВАЗ 2109 за 1500 доларів США, які повинен був сплатити через деякий час.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що його попрохали допомогти по будівництву, а саме зробити дах. Дочці позивача на той час було приблизно 4 роки. Свідок робив на побудованому гаражі новий дах, з матеріалів, які вже там були. З газоблоку будували сарай, ставили вікна пластикові у будинку. Роботи ці проводив з батьком позивача та кумом.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що сторони переїхали до будинку, коли там нічого не було перебудовано. Їй відомо, що будинок дістався ОСОБА_1 від батька по договору дарування. Зі слів ОСОБА_2 їй відомо, що вони сплатили тітці ОСОБА_1 ( ОСОБА_15 ) 1000 доларів США за цю частину. Сторони побудували літню кухню, прибудову, зробили дах у будинку, сарай, гараж, робили ремонт у прибудові і у старій частині будинку, переробили опалювальну систему, замінили батареї, поклеїли шпалери, поклали ламінат на підлозі, поставили металопластикові вікна. У ванній кімнаті була плитка, пральна машинка, ванна, унітаз, умивальник, шафа під умивальником; у коридорі - на підлозі ламінат, була вішалка, у кухні - стояв кухонний гарнітур на замовлення, був телевізор, холодильник, диван, варочна поверхня, духова шафа, витяжка, газова колонка, посудомийна машинка, газовий котел; у спальні Влади - ліжко, шафа-купе велика, телевізор; у спальні Нікіти - диван, комп`ютер; у вітальні - диван, шафа-купе, телевізор. Також купили два автомобіля. Зі слів ОСОБА_2 ВАЗ купував ОСОБА_1 для роботи за 3700 доларів США, потім придбали за спільні гроші автомобіль Hyundai Tucson, причіп купили за 12000 грн. В основному працювала й заробляла ОСОБА_2 . У дворі побудований гараж з піноблоку, літня кухня з піноблоку, дах з шиферу на гаражі, навіс для машини, паркан, хвіртку та ворота поміняли разом з сусідами. Майно ОСОБА_2 коли уходила не забирала, позивач через деякий час привіз їй речі. Єдине що позивач віддав відповідачці, це швейну машинку. До будинку відповідачка та діти зараз зайти не можуть.

Свідок ОСОБА_3 , яка доводиться сторонам дочкою, пояснила, що були побудовані літня кухня, гараж, прибудова, покладена плитка по двору, поміняли вікна, утеплювалися стіни в її кімнаті, ламінат скрізь покладений, плитка є, поклеїли шпалери, поставили нові двері. У ванній кімнаті покладена плитка, стоїть унітаз, пральна машинка, умивальник, дзеркало з під світкою і тумбочка, у кухні стіл, кутовий диван, кухонна меблі, газова колонка, газовий котел, холодильник, мікрохвильова піч, посудомийна машина Самсунг, варочна поверхня, витяжка, духова шафа, телевізор. У вітальні: диван, великий телевізор, шафа-купа. У в кімнаті Нікіти шведська стінка. В кімнаті свідка - ліжко, шафа-купе, телевізор, комп`ютер, робочий стіл. Біля будинку плитка покладена, паркан, навіс. 02 грудня батька вигнав з будинку. Коли залишали будинок все майно залишилось в будинку, до буднику доступу не було, так як батько змінив замки. АвтомобільHyundai Tucson батько віддав через тиждень чи два. ОСОБА_16 зараз стоїть у батька в гаражі, начебто в робочому стані.

Суд, проаналізував матеріали справи, вислухав пояснення учасників справи, покази свідків, дослідив письмові докази, дійшов такого висновку.

Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_17 10.08.2022 зареєстрували шлюб, про що було зроблено запис за №157, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим 13.08.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Охтирського міського управління юстиції Сумської області (а.с. 12).

В шлюбі у сторін народилися діти: донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим повторно 09.12.2022 Охтирським відділом держаної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим 18.06.2010 відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Охтирка Охтирського міськрайонного управління юстиції Сумської області (а.с. 42-43).

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 23.03.2023 у справі №583/1668/22, яке 25.04.2023 набрало законної сили, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 14).

Відповідно до відповіді ТСЦ МВС №5943 від 17.05.2023 №31/18/5943-К-10аз за ОСОБА_2 09.12.2021 був зареєстрований транспортний засіб HYUNDAI TUCSON (а.с. 16).

Відповідно до договору купівлі-продажу транспортного засобу №5943/2021/2971172 від 09.12.2021 ОСОБА_2 купила транспортний засіб марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2007 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_6 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 , за 239751 грн (а.с. 74).

Згідно з висновком експерта-товарознавця №027 від 26.05.2023 ринкова вартість легкового автомобіля моделі HYUNDAI TUCSON, випуску 2007 року становить 272070 грн (а.с. 6).

Відповідно до договору дарування житлового будинку від 25.06.2004, зареєстрованого в реєстрі за №1-472, ОСОБА_15 , ОСОБА_10 подарували ОСОБА_1 8/27 частини житлового будинку з побутовими спорудами, розташований в АДРЕСА_2 та має такі характеристики: загальна корисна площа: 54,3 кв.м, житлова площа: 41,8 кв.м. В склад садиби входить один житловий будинок з прибудовами, погребом, зазначений на плані присадибної земельної ділянки літ. А, а1, а2 та побутові споруди, зазначені в технічній документації літ.: сараї Б, погріб В, погріб Г, сарай-літня кухня Д, сарай-літня кухня Е, е, прибудова д, гараж з прибудовою Ж, ж, горожа - №1-4, розташованого на земельній ділянці Охтирської міської ради (а.с. 113).

Право власності ОСОБА_1 на 8/27 частини житлового будинку згідно з договором дарування від 25.06.2004 зареєстровано в установленому порядку, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 06.07.2004 №4058169 (а.с. 114).

Як вбачається з інформаційної довідки ФОП ОСОБА_18 від 04.09.2023 вих. №209 за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно матеріалів поточної технічної інвентаризації, проведеної 31.08.2023, знаходиться: житловий будинок з прибудовами, сходами літ. А, а1, а2, а3, а4, загальною площею 167,9 кв.м, житловою площею 121,9 кв.м, погріб літ. В, погріб літ. Г, сарай-літня кухня з прибудовою літ. Д,д, сарай-літня кухня з прибудовою літ. Е, е, гараж літ. Ж, гараж-прибудова літ. ж, гараж літ. З, сарай літ. И, навіс літ. и, ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, хвіртка №4, огорожа №5. Рік спорудження житлового будинку 1874, відсоток зносу 50%. За результатами проведеної технічної інвентаризації встановлено: змінилась загальна та житлова площі займаних приміщень за рахунок перепланування, будівництва прибудови до житлового будинку літ. «а3»; побудовані прибудова до житлового будинку літ. «а3», гараж літ. «З», сарай літ. «И» - без дозвільних документів на право проведення будівельних робіт (самочинне будівництво); побудований ганок літ. «а4», навіс літ. «и» не потребують документів, що дають право на їх використання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію (а.с. 140).

Відповідно до висновку експерта №160 від 31.01.2024 ринкова вартість належного ОСОБА_1 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в процентному та грошову виразах внаслідок виконаних власником ремонтно-будівельних робіт (поліпшень зазначених в питанні) збільшилася з 369000 грн (вартість без поліпшень) до 943000 грн (вартість після поліпшень) на суму 574000 грн (приріст ринкової вартості) або в 2,56 рази, або на 156%. Виконані ремонтно-будівельні роботи у домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 є істотними поліпшеннями. Ринкова вартість цих поліпшень складає 574000 грн. Ринкова вартість належного ОСОБА_1 домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , на час проведення експертизи з урахуванням здійснених поліпшень, складає 943000 грн (а.с. 219-240).

Як вбачається з інформації з ТСЦ МВС №5943 від 06.09.2023 №31/18/5943-1379 транспортний засіб ВАЗ 21093, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1999 року випуску, - 16.01.2002 був зареєстрований за ОСОБА_19 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 . Транспортний засіб ПВА 1, державний номерний знак НОМЕР_3 , 2007 року випуску 04.09.2007 був зареєстрований за ОСОБА_20 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 (а.с. 149).

З довіреностей від 27.09.2013 бланк серії ВТМ 614557 та від 04.10.2013 бланк серії ВТМ 538823 вбачається, що власник транспортного засобу ВАЗ-21093, номерний знак НОМЕР_2 , 1999 року випуску, ОСОБА_19 уповноважив ОСОБА_21 , яка в свою чергу уповноважила ОСОБА_1 та ОСОБА_2 незалежно один від одного представляти інтереси власника в органах нотаріату та Державтоінспекції або в будь-яких установах з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та розпорядженням вказаним вище автомобілем (а.с. 118-119).

Дані правовідносини виникли за дії Кодексу про шлюб та сім`ю України, який діяв до 31.12.2003, а з 01.01.2004 регулюються нормами СК України та ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Тобто, спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті.

Відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сім`ю України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Норми статей 57, 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна. Так особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України (ч. 1 ст. 57 СК України). Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них (ст. 60 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до п.п.22-24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11, вирішуючи спір між подружжям про майно необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу й залишає майно у їх спільній частковій власності. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено частиною першою статті 63, частиною першою статті 65 СК України. Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Аналіз положень статей 57 та 62 СК України дає підстави для висновку про те, що стаття 57 цього Кодексу визначає правила віднесення майна до об`єктів особистої приватної власності одного з подружжя,тоді як стаття 62 цього Кодексу встановлює спеціальні умови, з настанням яких визначені попередньою нормою об`єкти особистої приватної власності одного з подружжя можуть бути визнані за рішенням суду об`єктами спільної сумісної власності подружжя.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); в разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Правовідносини щодо поділу спільного майна подружжя регулюються ст.69 СК України, відповідно до частини 1 якої дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Частина 1 статті 70 СК України передбачає, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

З системного аналізу викладених вище норм права слідує, що спільне майно подружжя може бути фактично поділено (конкретне майно передано у власність кожному із членів подружжя) у тому випадку, якщо воно наявне в натурі, тобто має ознаки конкретно визначених речей.

Як вбачається з досліджених судом наданих сторонами доказів до спірного будинку здійснено самовільну добудову, внаслідок чого збільшилася загальна площа частини будинку з 54,3 кв.м до 62,2 кв.м, а також змінилися житлова площа будинку. Наведене підтверджується договором дарування житлового будинку від 25.06.2004 та технічним паспортом на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 31.08.2023, інформаційною довідкою ФОП ОСОБА_18 (а.с. 113, 140). Також у вказаному господарстві за адресою АДРЕСА_2 були побудовані без дозвільних документів на право проведення будівельних робіт гараж та сарай.

Тобто, право власності на житловий будинок з побутовими спорудами у зв`язку зі збільшенням його площі не було оформлено в установленому порядку.

Вищевказаний висновок експерта № 160 від 31.01.2024 року суд оцінює критично та не може прийняти його до уваги, оскільки експертом не враховано, що перебудови було здійснено самочинно.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Аналіз положень ст. 331 ЦК України у системному зв`язку з нормами статей 177-179, 182 цього Кодексу, частини третьої статті 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що право власності на новостворене нерухоме майно як об`єкт цивільних прав виникає з моменту його державної реєстрації.

Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду України від 04 грудня 2013 року № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15).

У п. 45 постанови від 23 червня 2020 року у справі 680/214/16-ц Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 вересня 2021 року у справі №359/5719/17 зазначила, що особа не набуває права власності на об`єкт самочинного будівництва (пункт 148).

За змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту (будівельного паспорта); або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), розробленої та затвердженої в установленому порядку проєктної документації (будівельного паспорта), оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Не підлягають поділу (виділу) об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Схожі висновки висловлені Верховним Судом у постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17 (провадження № 61-44133св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц (провадження № 61-43540св18), від 03 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц (провадження № 61-39287св18), від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19 (провадження № 61-14468св20), від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18 (провадження № 61-5368св20), від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21).

Виходячи з перелічених вище висновків Верховного Суду України та Верховного Суду не є об`єктом права власності новостворений об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу (повідомлення про початок виконання будівельних робіт), розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, будівельного паспорта (схеми намірів забудови), оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Такий об`єкт не підлягає поділу.

Таким чином, враховуючи, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 зареєстровано право особистої власності на частину будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору дарування житлового будинку від 25.06.2004, суд позбавлений можливості провести поділ об`єкту нерухомості, про який просила ОСОБА_2 : - самочинно перебудований житловий будинок з прибудовами, сходами, які позначені на плані літ. «А», «а1», «а2», «а3», «а4»; - погріб літ. «В»; - погріб літ. «Г»; - сарай-літню кухня з прибудовою літ. «Д,д»; - сарай-літню кухня з прибудовою літ. «Е, е»; - гараж літ. «Ж»; - гараж-прибудову літ «ж»; - самочинно збудований гараж літ. «З»; - самочинно збудований сарай літ. «И»; навіс літ. «и»; - ворота, огорожу, хвіртку, позначені на плані №1,2,3,4,5 за вказаною адресою, а тому зустрічний позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Така правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду 17 травня 2023 року у справі №454/403/19, провадження № 61-2855св23.

При цьому суд не приймає до уваги посилання представника ОСОБА_2 - адвоката Кутового Я.А. на правову позицію ВС справа № 511/2303/19 від 12.04.2023 року, оскільки в даному випадку до вказаних правовідносин вона не застосовується.

Отже, з огляду на викладене не може бути визнано спільною сумісною власністю подружжя самочинно перебудований житловий будинок з прибудованими за адресою: АДРЕСА_1 .

Як встановлено судом за час шлюбу подружжям ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набуто спільне майно, а саме: ванна 170см х 70см 6000 грн; газова колонка Dion 3000 грн; газовий котел АТОН 5000 грн; диван у кухні 3500 грн; кухню виготовлену на замовлення 11000 грн; варочна поверхня ПІРАМІДА 5500 грн, витяжка ПІРАМІДА вартістю 900 грн, духова шафа ПІРАМІДА вартістю 5000 грн, мультиварка - МІРТА 900 грн, шафа-купе виготовлена на замовлення 10000 грн., шафа-купе виготовлена на замовлення у спальні вартістю 9000 грн, диван у спальній кімнаті 4500 грн, шведська стінка 2000 грн, шезлонг 1000 грн, гойдалка металева 1000 грн., а всього на загальну суму 68300 грн; автомобіль «Hyundai Tucson 2.0», вартістю 272 070 грн.

Вказане майно мається в наявності на час розгляду справи та підлягає поділу між подружжям, їх частки є рівними по за кожним.

Щодо іншого майна, про яке вказує у зустрічному позові позивачка, нею не надано належних, допустимих, переконливих доказів у підтвердження свого позову, відповідач заперечив у суді набуття вказаного майна та наявність його на час судового розгляду.

Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить виділити їй у власність автомобіль «Hyundai Tucson 2.0» за рахунок присудження відповідачеві за зустрічним позовом ОСОБА_1 майна (меблів, побутової техніки, оргтехніки, кухонного приладдя та інші речей домашнього вжитку), який у своєму з позові просив визначити порядок користування вказаним транспортним засобом.

В судовому засіданні жодна із сторін не підтвердила згоду на одержання грошової компенсації за належну йому (їй) частку в автомобілі, не внесла на депозитний рахунок суду суму такої грошової компенсації, а тому суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги позивача ОСОБА_1 щодо визначення порядку користування транспортним засобом з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Стаття 321 ЦК України закріплює принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Стаття 358 ЦК України визначає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

У постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-1500цс15, а також у постановах Верховного Суду від 04 квітня 2018 року у справі №333/3048/16-ц (провадження № 61-3994св18) та від 07 листопада 2019 року у справі №570/1999/15-ц (провадження № 61-29371св18) зазначено, що положення статті 358 ЦК України свідчать про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Вочевидь, рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Отже, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

У постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі №487/3769/20 (провадження № 61-7928св22) зроблено висновки про те, що володіння та користування спільним майном здійснюється усіма його співвласниками за спільного згодою, тобто в результаті досягнення консенсусу. У тому ж разі, якщо такої згоди сторони не досягли, спір щодо порядку володіння та користування спільним майном повинен вирішуватися судом. Отже, у разі коли існує між співвласниками спір з приводу порядку користування та володіння спільним майном, суд має вирішити такий спір щодо суті, визначивши певний порядок користування спільним майном для його співвласників, які в позасудовому порядку не досягли згоди з приводу користування та управління ним.

З огляду на те, що автомобіль «Hyundai Tucson 2.0» є об`єктом спільної сумісної власності, враховуючи наявність підстав для визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності по 1/2 частині на цей автомобіль, а також те, що згоди щодо порядку користування цим транспортним засобом сторони не можуть досягнути, керуючись принципами рівності прав співвласників щодо майна, розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для встановлення порядку користування цим автомобілем у спосіб, визначений судовим рішенням.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 11 грудня 2019 року у справі № 523/4575/16-ц (провадження № 61-4013св18) та від 19 листопада 2021 року у справі № 484/495/21 (провадження № 61-14273св21), у яких спори також стосувалися визначення порядку користування автомобілями, що перебували у спільній власності.

Вимога про визнання спільною сумісною власністю легкового автомобіля ВАЗ 2109, держаний номерний знак НОМЕР_2 , синього кольору та причіпу для легкового автомобіля задоволенню не підлягає, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів належності на праві власності одному із подружжя ОСОБА_22 , правовстановлюючих документів на вказане майно не надано, вказаний автомобіль та причіп не зареєстровані в установленому законом порядку за подружжям.

Щодо поділу рухомого майна подружжя суд зазначає наступне.

Так, позивачка за зустрічним позовом просить визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, а саме: ванну 170см х 70см; газову колонку Dion; газовий котел АТОН; пральну машинку LG; принтер CANON; холодильник АТЛАНТ, 205 см; диван у кухні; кухню виготовлену на замовлення; мікрохвильову піч; варочну поверхню ПІРАМІДА; витяжку ПІРАМІДА; духову шафу ПІРАМІДА; мультиварку МІРТА; шафу-купе в залі виготовлену на замовлення; телевізор 50 дюймів ТСІ; шафу-купе виготовлену на замовлення у спальні; телевізор у залі 55 дюймів NOMІ; диван у залі; диван у спальній кімнаті; кухонний стіл; телевізор на кухні; монітор для комп`ютера; системний блок комп`ютера; офісне крісло; тумбочку з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті; шведську стінку; посудомийну машинку САМСУНГ; шезлонг; електрочайник; бетонозмішувач; гойдалку металеву; зварювальний апарат.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечив щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя наступного майна, а саме: пральної машинки LG, принтера CANON; холодильник АТЛАНТ, 205 см, мікрохвильової печі, телевізора 50 дюймів ТСІ, кухонного столу, телевізора на кухні, монітора для комп`ютера; системного блоку комп`ютера; офісного крісла; тумбочки з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті, електрочайника; бетонозмішувача, телевізора у залі 55 дюймів NOMІ, дивана у залі, посудомийної машинки САМСУНГ, оскільки вказане майно фактично відсутнє. Щодо решти майна не заперечував.

Суд зазначає, що позивачка за зустрічним позовом не довела суду, що в період шлюбу вони спільно придбавали рухоме майно, а саме пральну машинку LG, принтер CANON; холодильник АТЛАНТ, 205 см, мікрохвильову піч, телевізор 50 дюймів ТСІ, кухонний стіл, телевізор на кухні, монітор для комп`ютера; системний блок комп`ютера; офісне крісло; тумбочку з умивальником та дзеркалом у ванній кімнаті, електрочайник; бетонозмішувач, телевізор у залі 55 дюймів NOMІ, диван у залі, посудомийну машинку САМСУНГ, оскільки на підтвердження даного факту не надала суду жодних належних та допустимих доказів, які б кожен окремо або в сукупності підтверджували б наведені в позові обставини щодо придбання меблів, побутової техніки та інших речей домашнього вжитку. Лише зазначення в заявах по суті справи переліку рухомого майна без відповідних підтверджуючих документів (акт опису майна, квитанції, чеків, накладних тощо), які б містили інформацію про час, місце, вартість та ім`я покупця, саме по собі не свідчить про наявність у сторін такого майна на час розгляду справи, не підтверджує його вартість, що зазначена в позовній заяві.

Крім того, дані обставини у судовому засіданні заперечувалися відповідачем за зустрічним позовом. Таким чином, суд вважає, що вимога в цій частині не підлягає до задоволення, оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження фактів придбання вказаних товарів, а тому суд вважає факт придбання в період шлюбу вказаних вище речей недоведеним, а вимоги про визнання їх об`єктами спільної сумісної власності, поділу такими, що не підлягають задоволенню через недоведеність.

Щодо поділу іншого рухомого майна, то суд дійшов висновку про виділення позивачці за зустрічним позовом ОСОБА_2 у власність:

- витяжку ПІРАМІДА вартістю 900 грн;

- духову шафу ПІРАМІДА вартістю 5000 грн;

- шафу-купе виготовленої на замовлення у спальні вартістю 9000 грн,

- мультиварку - МІРТА 900 грн,

- шафу-купе виготовлену на замовлення у спальні 9000 грн,

- шафу-купе виготовлену на замовлення 10000 грн.,

- диван у спальній кімнаті 4500 грн,

- шведську стінку 2000 грн,

- шезлонг 1000 грн,

- гойдалку металеву 1000 грн.

Відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_1 виділити:

- ванну 170см х 70см 6000 грн;

- газову колонку Dion 3000 грн;

- газовий котел АТОН 5000 грн;

- диван у кухні 3500 грн;

- кухню виготовлену на замовлення 11000 грн;

- варочну поверхню ПІРАМІДА 5500 грн.

Суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості виділеного сторонам рухомого майна у розмірі 300 грн.

Висновок суду.

Таким чином, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, з урахуванням балансу інтересів сторін, меж дозволеного втручання, вирішуючи позов у межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що спільно набуте майно, обсяг якого встановлено судом, підлягає поділу у рівних частинах, про що зазначено вище, з визначенням порядку користування автомобілем «Hyundai Tucson 2.0», а в іншій частині в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити за необгрунтованістю.

Щодо судових витрат.

Положеннями ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При подачі позовної заяви до суду ОСОБА_1 був сплачений судовий збір в сумі 2433,95 грн. (т.с. 1 а.с.4,5).

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенні в повному обсязі з відповідачки ОСОБА_2 на його користь необхідно стягнути в рахунок відшкодування судових витрат 2433,35 грн.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ОСОБА_1 надані договір про надання правничої допомоги від 11.05.2023, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (визначений у фіксованому розмірі) від 31.05.2023, квитанція до прибуткового касового ордера від 31.05.2023 про оплату 7000 грн, акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги (визначений у фіксованому розмірі) від 01.08.2023 квитанція до прибуткового касового ордера від 01.08.2023 про оплату 8000 грн.

Врахувавши сукупність обставин цієї конкретної справи, а саме: категорію справи, обсяг виконаної адвокатом роботи, види наданих адвокатом послуг, затрачений час на надання таких послуг, виходячи з принципів пропорційності, співмірності, розумності, суд вважає за необхідне стягнути розмір витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн.., який буде достатній в даному випадку та не становитиме надмірного тягаря для відповідачки.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 необхідно стягнути в рахунок відшкодування судових витрат _грн.

При подачі зустрічної позовної заяви до суду ОСОБА_2 був сплачений судовий збір в сумі 7213,5 грн. (4809 грн. , а.с.72, т.с.1, т.с.2 а.с.34 2310,50 грн.)

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково, а саме заявлено вимог на загальну суму 728 110 грн, задоволено судом вимог на суму 170 335 грн, тобто позов задоволено на 23 % (170 335 грн: 728 110 грн х 100%) на її користь підлягає стягненню з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 в рахунок відшкодування судових витрат в розмірі 1659,10 грн.

Суд вважає доцільним в даному випадку провести взаємозалік, а саме відняти від розміру судових витрат, які необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача 12433,95 грн-

1659,10 грн та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10774,85 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76-81, 141, 158, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати автомобіль марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2007 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_6 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 , вартістю 272070 грн, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , визначивши їх частки по за кожним.

Встановити такий порядок користування спільним автомобілем марки HYUNDAI, модель TUCSON, 2007 року випуску, чорного кольору, VIN НОМЕР_6 , номер кузова (шасі, рама) НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_8 , номерний знак НОМЕР_9 , за яким: 01 квітня 2024 року ОСОБА_2 повинна передати цей автомобіль у користування ОСОБА_1 разом із комплектом ключів від автомобіля та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу; наступного місяця, а саме 01 травня 2024 року ОСОБА_1 повинен передати автомобіль у користування ОСОБА_2 разом зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу; в подальшому користуватися автомобілем почергово, помісячно, з передачею автомобіля та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу першого календарного дня кожного наступного місяця попереднім користувачем - іншому.

Провести поділ майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а саме:

ванна 170см х 70см 6000 грн; газова колонка Dion 3000 грн; газовий котел АТОН 5000 грн; диван у кухні 3500 грн; кухню виготовлену на замовлення 11000 грн; варочна поверхня ПІРАМІДА 5500 грн, витяжка ПІРАМІДА вартістю 900 грн, духова шафа ПІРАМІДА вартістю 5000 грн, мультиварка - МІРТА 900 грн, шафа-купе виготовлена на замовлення 10000 грн., шафа-купе виготовлена на замовлення у спальні вартістю 9000 грн, диван у спальній кімнаті 4500 грн, шведська стінка 2000 грн, шезлонг 1000 грн, гойдалка металева 1000 грн., а всього на загальну суму 68300 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 частину майна :

- витяжку ПІРАМІДА вартістю 900 грн;

- духову шафу ПІРАМІДА вартістю 5000 грн;

- мультиварку - МІРТА 900 грн,

- шафу-купе виготовлену на замовлення 10000 грн.,

- шафу-купе виготовленої на замовлення у спальні вартістю 9000 грн,

- диван у спальній кімнаті 4500 грн,

- шведську стінку 2000 грн,

- шезлонг 1000 грн,

- гойдалку металеву 1000 грн., всього на загальну суму 34300 грн, припинивши право спільної сумісної власності на це майно.

Виділити у власність ОСОБА_1 частину майна, а саме:

- ванну 170см х 70см 6000 грн;

- газову колонку Dion 3000 грн;

- газовий котел АТОН 5000 грн;

- диван у кухні 3500 грн;

- кухню виготовлену на замовлення 11000 грн;

- варочну поверхню ПІРАМІДА 5500 грн, всього на загальну суму 34000 грн, припинивши право спільної сумісної власності на це майно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію різниці вартості майнау розмірі 300 грн.

В іншій частині зустрічного позову відмовити за необгрунтованістю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 10774,85 грн. в рахунок відшкодування судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 13.03.2024 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_10 ).

Відповідачка: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_11 ).

Суддя Охтирського

міськрайонного суду Т.О. Ярошенко