У х в а л а

4 березня 2024 року

м. Київ

Справа № 337/2451/23

Провадження № 61-493ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Русинчука М. М. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокатЛупінос Євгенія Анатоліївна (далі - адвокат),

на постанову Запорізького апеляційного суду від 6 грудня 2023 року

у справі за заявою ОСОБА_2 (далі - боржниця) про перегляд судового наказу Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 31 травня 2023 року за нововиявленими обставинами у справі за заявою скаржника до боржниці про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та

в с т а н о в и в:

1. У серпні 2023 року боржниця звернулася до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, який 31 травня 2023 року видав Хортицький районний суд міста Запоріжжя за результатами розгляду заяви скаржника про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - дитина). Боржниця мотивувала заяву так:

1.1. У заяві про стягнення аліментів скаржник стверджував, що їхня спільна з боржницею донька перебуває на його утриманні. Проте у письмових поясненнях з приводу обстеження умов проживання зазначив, що донька з ним за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з лютого 2022 року, а перебуває у бабусі та дідуся - ОСОБА_4 і ОСОБА_5 - на тимчасово окупованій території за адресою: АДРЕСА_2 . Це підтверджує лист відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 18 липня 2023 року за вих. № Т-90 за результатами розгляду заяви боржниці.

1.2. Такі обставини вже існували на час, коли 31 травня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя видав судовий наказ. Проте скаржник про них не повідомив, тому суд їх не врахував. Тоді як інформація про ці обставини могла зумовити ухвалення іншого за змістом судового рішення. Тому судовий наказ слід скасувати за нововиявленими обставинами та відмовити скаржнику у задоволенні заяви про видачу такого наказу.

2. 19 жовтня 2023 року Хортицький районний суд міста Запоріжжя постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні заяви боржниці про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, а цей наказ залишив у силі. Мотивував ухвалу так:

- зазначені боржницею обставини не є нововиявленими. За статтею 165 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) ці обставини не можуть бути підставою для відмови у видачі судового наказу;

- за змістом частини четвертої статті 423 ЦПК Українипереоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи, та докази, які суд не оцінював, стосовно встановлених обставин, не можуть бути підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами;

- обставини, які навела боржниця, не звільняють її від обов`язку як матері утримувати дитину. Боржниця не надала доказів на підтвердження того, що вона самостійно утримує доньку, і що робила це на момент видачі судового наказу;

- після розірвання шлюбу боржниці зі скаржником їхня спільна донька з вересня 2016 року перебуває на утриманні батька. Проживання дитини разом із дідусем та бабусею на тимчасово окупованій території зумовлене тим, що батько, який працює у правоохоронному органі, не може виїхати на цю територію, щоб забрати дитину до себе. Це не спростовує висновку суду про те, що саме батько займається вихованням та утриманням дитини, піклується про її навчання.

3. 6 грудня 2023 року Запорізький апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою ухвалу суду першої інстанції скасував й ухвалив нове судове рішення - про задоволення заяви боржниці про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами: скасував судовий наказ про стягнення з боржниці аліментів на утримання дитини; відмовив скаржникові у видачі такого наказу; роз`яснив йому право звернутися до суду з тими самими вимогами у порядку позовного провадження; стягнув зі скаржника на користь боржниці 939,40 грн судового збору. Мотивував постанову так:

- право на звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має виключно той із батьків або інших законних представників, із ким фактично проживає дитина. Під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції скаржник не заперечував те, що дитина з ним не проживає з лютого 2022 року, а перебуває у його батьків на тимчасово окупованій території. Доказів того, що скаржник особисто бере участь у вихованні й утриманні дитини, він суду не надав. Під час звернення 10 травня 2023 року із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів скаржник знав про місце проживання дитини, однак надав суду недостовірну інформацію. На час видачі судового наказу обставини щодо місця проживання дитини також не були відомі боржниці;

- у скаржника із боржницею є спір щодо неналежного виконання батьківських обов`язків. Це підтверджують їхні чисельні звернення до правоохоронних органів і органів служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради;

- судячи із заяви скаржника про стягнення аліментів на утримання дитини та доданих до неї документів, у нього не виникло безспірне право грошової вимоги до боржниці. Спір батьків щодо права на отримання аліментів та їхнього розміру суд має вирішувати у позовному провадженні.

4. 5 січня 2024 року адвокат від імені скаржника подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову апеляційного суду від 6 грудня 2023 року та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції від 19 жовтня 2023 року.

5. 29 січня 2024 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив касаційну скаргу без руху та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк із дня вручення копії цієї ухвали. Скаржник (особисто або через адвоката) мав вказати поштовий індекс за адресою реєстрації місця постійного проживання та за адресою для листування, зазначити підстави касаційного оскарження судового рішення, навести відповідне обґрунтування та доплатити 68,80 грн судового збору.

6. 10 лютого 2024 року адвокат від імені скаржника надіслала до Верховного Суду заяву, до якої додала уточнену касаційну скаргу, платіжну інструкцію від 10 лютого 2024 року № 0.0..1 про сплату 68,80 грн судового збору, а також копії цих документів для боржниці. Касаційну скаргу обґрунтувала так:

- скаржник довів факт утримання та виховання дитини, в тому числі на час розгляду справи. Боржниця ці обставини не спростувала та не надала доказів на підтвердження того, що вона хоч якось бере участь у житті дитини. Лише після стягнення аліментів боржниця почала цікавитися донькою і тільки для того, щоб уникнути будь-яких витрат на неї. Апеляційний суд зазначене не оцінив і помилково виснував, що скаржник не надав доказів, що саме він вирішує всі питання щодо дитини;

- суд апеляційної інстанції помилково виснував, що право на утримання аліментів має лише той із батьків, із ким проживає дитина. Остання залишилась у батьків скаржника лише через повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та через окупацію селища, де вони проживають. Ці обставини є тимчасовими. Вони не впливають на забезпечення скаржником достатнього рівня життя дитини. З вересня 2016 року саме батько утримує доньку та піклується про її навчання;

- апеляційний суд фактично сприяв ухиленню боржниці від виконання батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Він не врахував, що аліменти є власністю дитини, а не батьків. Батьки лише отримують і використовують ці кошти від імені дитини;

- суд апеляційної інстанції застосував приписи статті 423 ЦПК України без урахування висновку щодо застосування цієї норми права у подібних правовідносинах, викладеного в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2020 року у справі № 686/17159/19 (провадження № 61-4746ск20). Крім того, відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування вказаної норми з урахуванням повномасштабного вторгнення російської федерації та тимчасового перебування дитини на окупованій території;

- відмовляючи у задоволенні заяви боржниці про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, суд першої інстанції правильно виснував, що наведені боржницею обставини не є нововиявленими відповідно до пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України та не можуть бути підставою для скасування судового наказу.

7. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

8. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Адвокат в інтересах скаржника подала касаційну скаргу у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених останнім абзацом частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 6 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_2 про перегляд судового наказу Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 31 травня 2023 року за нововиявленими обставинами у справі за заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

2. Витребувати з Хортицького районного суду міста Запоріжжя цивільну справу № 337/2451/23.

3. Надіслати ОСОБА_2 копію касаційної скарги та доданих до неї матеріалів; роз`яснити їй право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді: Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук