КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3992/23
Провадження № 2/488/557/24 р.
14.03.2024 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючої по справі - судді Чернявської Я.А.,
при секретарі судового засідання Кралі В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернулася з цивільним позовом в Корабельний районний суд міста Миколаєва до відповідача ОСОБА_2 , в якому просила провести поділ спільного майна подружжя шляхом визнання об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 - загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м.; здійснити поділ спільного майна подружжя, визнавши за нею ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 - загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м.
Обґрунтовуючи позов тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 перебувала у шлюбі, зареєстрованому 17.05.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 242.
Під час перебування у шлюбі сторонами по справі було набуто майно за рахунок спільних коштів подружжя та зареєстровано на відповідача по справі.
01.03.2023 року рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва було розірвано шлюб між сторонами по справі, неповнолітні діти залишилися проживати з матір`ю.
Шлюбний договір між сторонами не укладався, домовленості щодо розподілу майна не досягнуто.
На підставі зазначеного позивач звернувся до суду про поділ майна подружжя.
Сторони в судове засідання не з`явилися.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Позивач надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином на своєчасно, про причини неявки суд не повідомив. У поштових повідомленнях листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи із наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, зареєстрованому 17.05.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 242.
Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01.03.2023 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 17.05.2008 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 242.

Даним рішенням також встановлено, що від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх

дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Діти наразі проживають разом з матір`ю позивачем по справі ОСОБА_1 за домовленістю сторін по справі.

За час перебування у шлюбі позивач та відповідач за рахунок спільних коштів подружжя, 15.03.2018 року придбали квартиру АДРЕСА_1 .

На ім`я відповідача по справі ОСОБА_5 , був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Якушевою О.І. та зареєстрований в реєстрі за № 199.

Згідно умов даного договору ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_2 прийняв у власність квартиру АДРЕСА_1 . Зазначена квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 43,9 кв.м, загальною площею 64,1 кв.м.

Відповідно до п. 5 даного договору покупка вищезгаданої за цим договором квартири вчиняється покупцем ОСОБА_2 в період зареєстрованого шлюбу разом із його дружиною ОСОБА_1 , а саме купується квартира у період перебування в зареєстрованому шлюбі. Тому, цей договір купівлі-продажу квартири, укладається ОСОБА_2 в інтересах його сім`ї та на умовах, які він обговорив попередньо зі своєю дружиною. (про що свідчить письмова заява про згоду від дружини покупця, яка отримана нотаріусом 15.03.2018 за реєстровим № 198).

15.03.2018 року за відповідачем ОСОБА_2 зареєстровано право власності на спірну квартиру, та видано витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на нерухоме майно на підставі договору купівлі-продажу.

Подружжя та їх неповнолітні діти зареєстровані та проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто договір купівлі-продажу було укладено в період зареєстрованого шлюбу в інтересах родини, яка спільно проживала та вела спільне господарство.

Зазначене майно є спільною сумісною власністю позивача та відповідача в силу презумції, яка визначена ст. 60 Сімейного кодексу України та підлягає поділу між сторонами.

Також з ч. 3 статті 368 ЦК України вбачається, що майно набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 60 СК України, майно набуте подружжям у шлюбі, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, виховання дітей, хвороба чи інш.) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст. 69-71 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 61 СК України вбачається, що обєктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 Про приктику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та розподілу спільного майна подружжя спільною сумісною власністю подружжя можуть вважатися: квартири, житлові та садові будинки, земельні ділянки та інш.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до положень постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК).

Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

На підставі вищевикладеного, придбана квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, і як наслідок підлягає поділу в рівних частках.

Таким чином, суд вважає доведеною та обґрунтованою позовну вимогу позивача про поділ майна подружжя шляхом визначення рівних часток.

Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 259, 263, 264, 265, 268, 280-283, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 - загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 - загальною площею 64,1 кв.м., житловою площею 43,9 кв.м.

Копію заочного рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне найменування сторін у справі:

Позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 )

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: невідомий, сформовано відповідний запит, адреса: АДРЕСА_2 )

Суддя Яна Анатоліївна Чернявська