Провадження № 22-ц/802/216/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») у серпні 2023 року звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 479152933. Відповідно до Реєстру боржників № 172 від 08 лютого 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 право вимоги за цим кредитним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі ТОВ «Таліон Плюс»). ТОВ «Таліон Плюс» відчужило право вимоги на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року. Відповідно до реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2022 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року позивач набув право вимоги до відповідача в сумі 43 944,48 грн, з яких: 14 400 грн сума заборгованості по основному боргу; 29 544,48 грн сума заборгованості за відсотками. Всупереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення про відступлення прав вимоги, відповідач не здійснила свого зобов`язання, не здійснила жодного платежу ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. Крім того, 05 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвеструм» (далі ТОВ «ФК «Інвеструм») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 03037-10/2021. Між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 13 січня 2023 року укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшли належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників від 13 січня 2023 року, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року. Згідно Реєстру боржників, право грошової вимоги до ОСОБА_1 становить 12 525 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 9525 грн сума заборгованості за відсотками. Узяті на себе зобов`язання за цим кредитним договором відповідач не виконала. За вищевказаними кредитними договорами сторони узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк, умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таки договорів, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Просив стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 479152933 в розмірі 43 944,48 грн, з яких: 14 400 грн сума заборгованості по основному боргу, 29 544,48 грн сума заборгованості по відсоткам; за кредитним договором № 03037-10/2021 в розмірі 12 525 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9525 грн сума заборгованості за відсотками.

Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» 08 січня 2024 року подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду. Вважає, що суд першої інстанції при розгляді справи не дотримався норм законодавства, не сприяв усебічному і повному ясуванню всіх обставин справи, а тому рішення є незаконним, необґрунтованим, неправильним по суті, не відповідає обставинам справи, оскільки судом не застосовано норми закону, які підлягають застосуванню. Позивач надав усі докази, які підтверджують факт отримання відповідачем кредитних коштів за кредитними договорами. Кредитні договори були укладені в електронній формі шляхом підписання їх відповідачем одноразовим ідентифікатором. Позивач як новий кредитор не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими, меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними договорами з первісним кредитором. Кошти надано у безготівковій формі. Первісний кредитор на запит позивача надав йому розрахунок заборгованості та доказ надання відповідачу кредитних коштів, які позивач просить апеляційний суд прийняти. Інформацію про перерахування коштів на картки відповідача може отримати як сам відповідач, так і суд на підставі ухвали про витребування доказів, однак позивач самостійно такі докази отримати змоги не має.Нарахування відсотків за кредитами здійснювалось відповідно до умов кредитних договорів. Висновок суду про недоведення позивачем факту набуття прав вимоги за кредитними договорами є неправильним, оскільки до позову приєднані витяги з Реєстрів боржників до договорів факторингу з даними щодо кредитних договорів, укладених з відповідачем, заборгованість за якими просить стягнути позивач. Констатуючи недоведеність переходу права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд не надав належної правової оцінки доказам. Права вимоги за кредитним договорами є дійсними і чинними. ТОВ «Манівео» може предавати ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитними договоами окремими реєстрами. Просив рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі, стягнути з ОСОБА_1 в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» судові витрати, пов`язані з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи як малозначна.

За змістом ч. ч. 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факт передачі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», ТОВ «ФК «Інфеструм» в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» кредитних зобов`язань ОСОБА_1 за кредитними договорами № 479152933 в розмірі 43 944,48 грн та № 03037-10/2021 в розмірі 12 525 грн.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується частково, однак вважає, що оскаржуване рішення ухвалене із неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а висновки, викладені у рішенні, не відповідають обставинам справи.

Судом встановлено, що 06 грудня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії №479152933, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язався надати позичалькові кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 14 500 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт».

Згідно з п. 1.7 договору кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту, а саме до 05 січня 2022 року (дисконтний період). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 569,40% річних від суми кредиту, що становить 1,56 % від суми кредиту за кожний день користування (пп. 1.9.1 договору).

На підтвердження факту отримання відповідачем коштів за договором позики у спосіб та в обсязі, зазначені в позовній заяві позивач надав суду копії договору № 479152933 від 06 грудня 2021 року, паспорту споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 479152933 від 06 грудня 2021 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 479152933 від 06 грудня 2021 року за період з 06 березня 2023 року по 31 липня 2023 року, відповідно до якого залишок заборгованості складає 43 944,48 грн.

Між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 20 жовтня 2022 року укладено договір факторингу № 20102022, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄФПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 05 жовтня 2021 року укладено кредитний договір № 03037-10/2021, відповідно до умов якого клієнту надано кредит в розмірі 3000 грн строком на 15 днів, тобто до 19 жовтня 2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5 % річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 7 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві, позивач надав суду копії договору про надання фінансового кредиту №03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року, додатка №1 до договору про надання фінансового кредиту №03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року, графік розрахунків та орієнтовану сукупну вартість кредиту, паспорт споживчого кредиту від 05 жовтня 2021 року, заявку від 06 січня 2022 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, додаткову угоду № 3 від 06 січня 2022 року до договору про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 листопада 2021 року, заявку від 05 листопада 2021 року на відстрочення виконання зобов`язання за договором про надання фінансового кредиту, додаткову угоду № 3 від 05 листопада 2021 року до договору про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року за період з 13 січня 2023 року по 31 липня 2023 року, відповідно до якого залишок заборгованості складає 12 525 грн.

Між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» 13 січня 2023 року укладено Договір факторингу № 13012023, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄФПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «Інвеструм» права вимоги до позичальників, вказаними у Реєстрі прав вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 634 цього кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з п. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

За п. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. ст. 1, 3 Закону України "Про електронну комерцію").

З алгоритму укладення електронного кредитного договору слідує, що без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора (коду, який використовується позичальником як аналог власноручного підпису), без здійснення входу позичальником на вебсайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договори між кредиторами та позичальником не було б укладено. Таким чином, електронний договір, підписаний електронним одноразовим ідентифікатором, вважається укладеним у письмовій формі з моменту його підписання, тобто ведення алфавітно-цифрової послідовності даних (пароль). Водночас такий договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо істотних умов договору.

Колегією суддів установлено, що відповідно до п. 5. 4 Договору кредитної лінії № 479152933 від 06 грудня 2021 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем у якості підпису позичальника буде використовуватися електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис. За п. 5. 15 Договору, цей договір є електронним документом, створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Пунктом 2. 2. 2. 5 Договору передбачено обов`язок позичальника щоденно заходити до Особистого кабінету з метою ознайомлення із станом поточної заборгованості (за наявності) чи іншою інформацією, яка стосується цього договору. Розділ 6 Договору «Реквізити сторін» у графі «Позичальник» заповнений особистими даними відповідача ОСОБА_1 , нижче у графі «Електронний підпис з одноразовим ідентифікатором» містяться QR-код, а також ідентифікаційний код позичальника ОСОБА_1 , її номер телефону, номер і дата укладення кредитного договору, алфавітно-цифровий одноразовий ідентифікатор MNV35У2А з часом його відправлення позичальнику та введення для підписання договору.

За п. 6. 1 Договору про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «ІК «Інвеструм» та ОСОБА_1 , такий договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». За п. п. 6. 2, 6. 3 Договору, сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення, несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. Підписанням цього договору клієнт дає свою згоду на те, щоб Графік платежів розміщувався в електронному вигляді в Особистому кабінеті клієнта, зареєстрованому на вебсторінці товариства http://www.zecredit.com.ua. У розділі 7 договору «Реквізити та підписи сторін» у графі «Позичальник» містяться особисті дані ОСОБА_1 , нижче - алфавітно-цифровий одноразовий ідентифікатор 3975. Аналогічний алфавітно-цифровий одноразовий ідентифікатор накладений на Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року та Інформацію про умови кредитування від 05 жовтня 2021 року.

У кредитних договорах кредитори та позичальник узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача ОСОБА_1 для укладення таких договорів, на таких умовах шляхом підписання договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Матеріали справи свідчать про те, що заявки, які є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитних договорів (оферти), були підписані відповідачем одноразовими ідентифікаторами, надісланими смс-повідомленнями на номери телефону відповідача НОМЕР_1 (у договорі № 479152933 від 06 грудня 2021 року), НОМЕР_1 (у кредитному договорі № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року).

Отже, кредитні договори є укладеними з моменту їх підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов таких договорів, а тому висновок суду першої інстанції в цій частині є правильним.

Щодо висновоків суду першої інстанції частині недоведеності позивачем факту переходу прав вимоги за кредитними договорами до ТОВ «ФК «ЄАПБ» колегія суддів зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 статті 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно з ч. ч. 2, 4, 5 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із цим позовом позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» зазначив, що право вимоги за кредитним договором № 479152933 від 06 грудня 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , набуто на підставі Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, укладеного між ним та ТОВ «Таліон Плюс», яке, у свою чергу, набуло це право вимоги на підставі Реєстру боржників № 170 від 25 січня 2022 року до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». На підтвердження факту набуття права вимоги за цим кредитним договором позивач приєднав до позовної заяви копію Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, витягу від 06 березня 2023 року з Реєстру прав вимоги № 2 до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, свідоцтва про реєстрацію ТОВ «Таліон Плюс» як фінансової установи, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань по ТОВ «Таліон Плюс», розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 4234 від 07 листопада 2017 року про видачу ТОВ «Іксора-Інвестлайн» (нині ТОВ «Таліон Плюс») ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, протоколу № 06/09 Загальних зборів учасників ТОВ «Іксора-Інвестлайн» від 06 вересня 2018 року (у т. ч. по перейменування на ТОВ «Таліон Плюс»). Також надано копію свідоцтв про держреєстрацію юридичної особи та фінансової установи ТОВ «ФК «ЄАПБ», розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 691 від 23 березня 2017 року про видачу ТОВ «ФК «ЄАПБ» ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг, документи, що подані для держреєстрації змін до установчих документів (статут, протокол загальних зборів засновників (учасників), наказ по особовому складу).

Згідно з п. 1. 2 Договору факторингу № 2102022 від 20 жовтня 2022 року «кредитний договір» - кредитний договір, укладений між первісним кредитором, яким є ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» і боржником, право грошової вимоги за яким отримав клієнт, ТОВ «Таліон Плюс», на підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, укладеного між клієнтом, ТОВ «Таліон Плюс», та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до цього Договору, а саме у Реєстрах прав вимог. За п. 1. 3 «право вимоги» - всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі право грошових вимог до боржників по сплаті сум боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Згідно з п. 4. 1 Договору, право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, по формі, встановленій у додатку до цього договору.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 06 березня 2023 року до Договору факторингу № 20102022 від 20 жовтня 2022 року, сформованого 10 серпня 2023 року, ТОВ «Таліон Плюс» передав, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 479152933 у розмірі 43 944,48 грн загальної суми заборгованості, з якої: 14 400 грн заборгованість по основному боргу, 29 544,48 грн заборгованість по відсоткам.

В матеріалах справи, на час розгляду справи судом першої інстанції, не містилося доказів набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 479152933 від 06 грудня 2021 року, яке, як стверджує позивач, було відчужено первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» в користь ТОВ «Таліон Плюс» за Реєстром боржників № 172 від 08 лютого 2022 року до Договору № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ»» не довів переходу права вимоги за кредитним договором № 479152933 від 06 грудня 2021 року від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», і, як наслідок, права ТОВ «Таліон Плюс» відчужувати на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» таке право вимоги, що було його процесуальним обов`язком, у зв`язку із чим, висновок суду першої інстанції в частині недоведеності існування у ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до відповідача за цим кредитним договором відповідає наявним у матеріалах справи доказам.

Докази, надані позивачем разом із апеляційною скаргою, апеляційним судом не приймаються оскільки вони подані з порушенням установленого порядку. Неможливості подання таких доказів до суду першої інстанції ні у позовній заяві, а ні в апеляційній скарзі у порядку ч. 4 ст. 83 ЦПК України не обґрунтовано. Колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні клопотання позивача про приєднання нових доказів по справі, виходячи з вимог ст. 367 ЦПК України, оскільки такі докази не були подані до суду першої інстанції, не зазначено виняткового випадку і не надано доказів неможливості подання їх до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від позивача.

Колегія суддів погоджується з висновоком суду першої інстанції про те, що правонаступництво від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» щодо грошової вимоги за кредитним договором № 479152933 від 06 грудня 2021 року не доведено належними доказами, разом з тим, не здійснює дослідження Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та інших доказів, приєднаних до апеляційної скарги, оскільки вони подані позивачем з порушенням ч. ч. 2, 4, 5 ст. 83 ЦПК України.

Твердження позивача про чинність та дійсність договорів відступлення права вимоги (факторингу) хоч і заслугову на увагу, однак судом в межах ції справи не досліджується, оскільки обов`язковим є підтвердження та встановлення обсягу прав вимоги до відповідача, які набуто позивачем як новим кредитором.

Зважаючи на недоведеність переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитним договором № 479152933 від 06 грудня 2021 року, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , правові підстави для стягнення з останньої в користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за цим кредитним договором відсутні, а тому рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову в цій частині підлягає залишенню без змін.

На підтвердження переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року до позовної заяви приєднані копії Договору факторингу № 13012023 від 13 січня 2023 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», акту прийому-передачі Реєстру боржників від 13 січня 2023 року, витягу з Реєстру боржників від 13 січня 2023 року, а також копії свідоцтва про реєстрацію ТОВ «ФК «Інвеструм`як фінансової установи, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань по ТОВ «ФК «Інвеструм», статуту ТОВ «ФК «Інвеструм», повідомлення ТОВ «ФК «Інвеструм» від 13 січня 2023 року ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за договором № 03037-10/2021-001.

Відповідно до п. п. 1. 1, 1. 2 Договору факторингу № 13012023, за цим договором фактор (ТОВ «ФК «ЄАПБ») зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ТОВ «ФК «Інвеструм») (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до треті осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення прав грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно з Додатком № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. У день, коли здійснюється перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт зобов`язаний передати фактору інформацію згідно Реєстру боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку № 4 до цього Договору, на підставі Акту прийому-передачі інформації згідно Реєстру боржників в електронному вигляді (Додаток № 5). За п. 1. 6 цього Договору, права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі Реєстру боржників (Додаток № 2).

Колегія суддів приймає до уваги той факт, що в матеріалах справи відсутні копії аркушів Договору факторингу № 13012023 від пункту 3. 10 по 10 Договору, однак ураховує, що саме у розділі 1 «Предмет договору» сторони погодили порядок та момент переходу від клієнта до фактора прав вимоги. Факт прийняття ТОВ «ФК «ЄАПБ» Реєстру Боржників за Договором факторингу № 13012023 підтверджується копією Акту прийому-передачі від 13 січня 2023 року. Згідно з витягом з Реєстру боржників від 13 січня 2023 року, сформованим 10 серпня 2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло, серед іншого, право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 03037-10/2021-001 на суму 12 525 грн, з якої: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9525 грн сума заборгованості за відсотками. Відсутність у матеріалах справи копії платіжного доручення (квитанції тощо) чи інших додатків до договору факторингу, чи засвідчення копії наданих документів виключно уповноваженою особою позивача нового кредитора) не може слугувати підставою для висновку про неналежність, недостатність таких доказів та недоведеність переходу до позивача права вимоги за кредитним договором, оскільки п. п. 1. 2, 1. 6 Договору факторингу передбачено, що права вимоги вважаються прийнятими фактором у момент підписання Акту прийому-передачі Реєстру боржників, копія якого у матеріалах справи наявна. Відсутність у витязі з Реєстру боржників інформації про те, на яку дату здійснено розрахунок заборгованості, сума якої за цим кредитним договором відступається, тако не може слугувати підставою для твердження про недоведеність факту набуття новим кредитором права вимоги за таким кредитним договором. Таким чином, позивачем доведено факт переходу до нього права вимоги за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року, укладеного між ТОВ «ФК «Інвеструм» та ОСОБА_1 .

Установлено, що відповідно до п. 1. 1 Договору про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 товариство надало клієнту фінансовий кредит у межах суми 3000 грн, зазначеної клієнтом у заявці, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. п. 1. 2, 6. 1, 7 вищевказаного договору, кредит надається строком на 15 днів, тобто до 19 жовтня 2021 року, строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Договір підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором 3975 (таким самим ідентифікатором підписана Інформація про умови кредитування від 05 жовтня 2021 року, Додаток № 1 до Договору про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року (графік платежів). За п. 1. 3 договору клієнт сплачує товариству 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,50% на добу. Згідно з умовами п. 4.3 договору, у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1. 2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти, передбачені в п. 1. 3 цього договору, продовжують нараховуватися за кожен день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яноста) днів, починаючи з першого дня прострочення. Відповідно до п. 3. 3. 4 договору, клієнт має право відстрочити виконання зобовязання на строк 7/14/30 днів, сплативши для цього проценти відповідно до наведеного нижче розрахунку: 7 днів 3% на добу від тіла кредиту; 14 днів 2,5% на добу від тіла кредиту; 30 днів 2,2% на добу від тіла кредиту. За п. 2. 6 Договору про надання фінансового кредиту, у першу чергу сплачуються проценти за користування кредитом, у другу повернення суми кредиту.

Згідно із наданим позивачем розрахунком заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року, загальна сума заборгованості станом на день набуття права вимоги та станом на 31 липня 2023 року є незмінною та становить 12 525 грн, з яких: основна сума боргу - 3000 грн, заборгованість за процентами 9525 грн.

За період з 05 жовтня 2021 року по 19 жовтня 2021 року (15 днів) розмір процентів за користування кредитом у розмірі 3000 грн з урахуванням ставки у розмірі 2,5% на добу становить 1125 грн, що відповідає розрахунку, здійсненому у Графіку платежів (Додаток №1 до Договору).

У додатковій угоді від 05 листопада 2021 року зафіксовано, що відповідач ОСОБА_1 станом на 05 листопада 2021 року оплатила суму в розмірі 810 грн на виконання вимог п. 4. 6 Правил надання коштів у позику та сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 15 днів до 19 листопада 2021 року. Станом на день укладення додаткової угоди сума процентів за користування кредитом становила 2400 грн, з яких, як встановлено колегією суддів, 1125 грн відсотки за період правомірного користування кредитними коштами за період з 05 жовтня 2021 року по 19 жовтня 2021 року (15 днів), 1275 грн прострочені проценти за період з 20 жовтня 2021 року по 05 листопада 2021 року (17 днів). Всього до сплати станом на 05 листопада 2021 року 5400 грн.

Сторони уклали 06 січня 2022 року ще одну додаткову угоду, у якій зафіксовано, що відповідач ОСОБА_1 станом на 06 січня 2022 року оплатила суму в розмірі 1620 грн на виконання вимог п. 4. 6 Правил надання коштів у позику та сторони погодили відстрочити виконання зобов`язання на 60 днів до 06 березня 2022 року. Станом на день укладення додаткової угоди сума процентів за користування кредитом становила 5925 грн, з яких, як встановлено колегією суддів, 1125 грн проценти за період правомірного користування кредитними коштами за період з 05 жовтня 2021 року по 19 жовтня 2021 року (15 днів), 1275 грн прострочені проценти за період з 20 жовтня 2021 року по 05 листопада 2021 року (17 днів), 3600 грн прострочені проценти за період з 20 листопада 2021 року по 06 січня 2022 року (47 днів). Всього до сплати станом на 06 січня 2022 року 8925 грн.

Відповідно до умов п. 4. 3 Договору про надання фінансового кредиту, проценти за користування кредитом продовжували нараховуватися у строк, що не перевищує 90 днів, починаючи з першого дня прострочення виконання умов договору (з 07 березня 2022 року по 05 червня 2022 року включно). З приєднаного до апеляційної скарги розрахунку заборгованості встановлено, що у період з 07 березня по 17 квітня 2022 року (41 день) позивач не нараховував відповідачу щоденні проценти, та відновив їх нарахування з 18 квітня 2022 року, що є правом кредитора, реалізація якого не спрямована на погіршення становища позичальника. За період з 18 квітня 2022 року по 05 червня 2022 року (49 днів) відповідачу нараховано 3675 грн процентів за користування кредитом. Колегія суддів приймає розширений розрахунок заборгованості за цим кредитним договорому, оскільки він необхідний для встановлення об`єктивної істини у справі і не спростований відповідачем.

Однак, позивачем залишено поза увагою те, що укладаючи додаткові угоди від 05 листопада 2021 року та від 06 січня 2022 року, відповідач на виконання вимог п. 3. 3. 4 кредитного договору сплатила на користь кредитора 810 грн та 1620 грн відповідно, що також відображено у розрахунку заборгованості (загальна сума сплчений процентів становить 2430 грн). Враховуючи, що при надходженні коштів до товариства для виконання зобов`язань клієнта, товариство зобов`язалось у п. 2. 6 кредитного договору, направляти такі кошти на погашення заборгованості у першу чергу на сплату процентів, надалі на повернення суми кредиту, і сплачені відповідачем 05 листопада 2021 року та 06 січня 2022 року проценти не були зараховані товариством в рахунок погашення процентів за кредитним договором, то розмір заборгованості відповідачаза процентами, що підлягає стягненню, необхідно зменшити до 7095 грн (9525 грн 2430 грн).

Отже, заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року становить 10 095 грн, з яких: основна сума боргу - 3000 грн, заборгованість за процентами 7095 грн, і саме така сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача в користь позивача, що є підставою для часткового задоволення позовних вимог у цій частині.

Позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» в апеляційній скарзі навів твердження про те, що інформацію про перерахування первісними кредиторами на рахунки позивачальника може отримати сама позичальник, як власник банківських карток, або ж суд на підставі ухвали про витребування доказів. Позивач також заявив до апеляційного суду клопотання про витребування доказів з АТ КБ «ПриватБанк»: інформації щодо належності ОСОБА_1 карткових рахунків, інформацію про надходження на такі карткові рахунки кредитних коштів.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати докази, яке у взаємозв`язку з положеннями ст. 44 повинно використовуватись добросовісно, а не всупереч завданню судочинства. Згідно п. 2 та 4 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених ЦПК України.

Верховний Суд у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18 зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності

Обов`язком позивача, який стверджує про надання відповідачу безготівкових кредитних коштів первісними кредиторами за кредитними договорами у яких він набув право вимоги, є надання доказів, що підтверджують зарахування позичальнику таких коштів, а у разі неможливості самостійно подати такий доказ - право на обґрунтування такої неможливості та заявлення клопотання про витребування доказів судом. У справі, що переглядається, позивач у позовній заяві вказував про те, що на виконання кредитних договорів кредитні кошти були надані позичальнику первісними кредиторами у безготівковій формі, проте первинних облікових бухгалтерських документів до сужу першої інстанції не надав, про здійснення ним досудових заходів забезпечення доказів не вказував, клопотання про витребування таких доказів не подавав, хоч і не був позбавлений права заявити відповідне клопотання під час розгляду справи у суді першої інстанції, у зв`язку із чим підстави для задоволення клопотання позивача апеляційним судом відсутні.

Правильним є висновок про те, що розрахунок заборгованості за кредитним договором не може бути самостійним доказом надання відповідачу кредитних коштів, оскільки не є випискою з банківських рахунків чи будь-яким іншим первинним обліковим банківським документом, однак судом першої інстанції залишено поза увагою той факт, що відповідач сплачувала частково проценти за користування кредитом та самостійно зверталась до кредитора із заявами про відстрочення виконання рішення, що свідчить про отримання нею кредитних коштів, а тому висновок про відмову у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року з підстави відсутності доказів надходження на рахунок ОСОБА_1 кредитних коштів є таким, що зроблений без достатнього обґрунтування та суперечить меті цивільного судочинства.

У зв`язку із неповним з`ясуванням судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення суду першої інстанції в цій справі необхідно скасувати в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року, ухвалити нове судове рішення, яким позов у цій частині задовольнити частково, стягнути заборгованість за цим кредитним договором у розмірі 10 095 грн, з яких: основна сума боргу - 3000 грн, заборгованість за процентами 7095 грн; рішення в частині відмови в задоволенні позову про стягнення заборгованості за Договором кредитної лінії № 479152933 від 06 грудня 2021 року залишити без змін.

Апеляційний суд у порядку, визначеному п. 3 ч. 1 ст. 270, пп. «б», «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, здійснює розподіл судових витрат (судового збору), понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції та у зв`язку із переглядом справи у суді апеляційної інстанції. У зв`язку із ухваленням постанови про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, судовий збір, сплачений позивачем за подання позовної заяви та апеляційної скарги 6710 грн (2684 грн + 4026 грн) необхідно стягнути з відповідача в користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог (17,88%) у порядку, встановленому ст. 141 ЦПК України, 1199,75 грн судового збору.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 369, 371, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 14 грудня 2023 року в цій справі в частині відмови в стягненні заборгованості з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Євпропейська агенція з повернення боргів» за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за Договором про надання фінансового кредиту № 03037-10/2021 від 05 жовтня 2021 року в розмірі 10 095 (десять тисяч дев`яносто п`ять) гривень, з яких: основна сума боргу - 3000 (три тисячі) гривень, заборгованість за процентами 7095 (сім тисяч дев`яносто п`ять) гривень.

У решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 1199 (одна тисяча дев`яносто дев`ять) гривень 75 к. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий - суддя

Судді