Справа № 539/71/24
Провадження № 2/539/283/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

в складі: головуючого судді Даценка В.М.,

з участю секретаря Шрейтер С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області, третя особа приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко Інна Вікторівна, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з вищевказаним позовом.

У позові вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , яка на момент смерті проживала однією сім`єю як чоловік та дружина з ОСОБА_3 . Таким чином останній є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 .

В подальшому ОСОБА_3 вступив у відносини без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.01.2016, яким встановлено факт проживання ОСОБА_4 зі ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 по ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , помер. Після його смерті спадщину прийняла ОСОБА_4 , що підтверджується відповідним рішенням Лубенського міськрайонного суду від 15.03.2016, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 є її матір`ю, а тому після її смерті вона прийняла спадщину, яка складається із земельної ділянки площею 2,7 га. кадастровий номер :04:009:0311, яку мати успадкувала після смерті ОСОБА_3 .

Позивачка також вказує, що після смерті матері до неї у володіння перейшов оригінал сертифіката про право на земельну частку (пай) серія ПЛ №0269464, виданий на ім`я померлої ОСОБА_2 , однак у сертифікаті ім`я померлої вказано невірно « ОСОБА_5 » замість правильного « ОСОБА_6 ».

Позивачка вважає, що оскільки оригінал документа на право на земельну частку (пай) міститься серед документів матері, то право на земельну частку (пай) після смерті ОСОБА_2 успадкував ОСОБА_3 , а після його смерті її мати ОСОБА_4 .

Маючи намір реалізувати своє спадкове право, вона звернулася до приватного нотаріуса Тищенко І.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 однак отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій з рекомендацією у судовому порядку встановити факт прийняття спадщини згідно ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963р.

На підставі вищевикладеного позивачка прохає:

-встановити факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) КСП «Окіп» площею 2,57 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території колишньої Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області серії НОМЕР_1 , виданого на підставі рішення Лубенської районної державної адміністрації від 18.02.1997 №67, зареєстрованого 15.03.1997 за №363 на ім`я ОСОБА_7 ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

-встановити факт проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1985 року по 21.04.1997;

-визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 2,57 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території колишньої Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області та належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0269464, виданого на підставі рішення Лубенської районної державної адміністрації від 18.02.1997 №67, зареєстрованого 15.03.1997 за №363 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 , яка успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою суду від 11.01.2024 було відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження.

29.01.2024 до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву у якому останній у задоволенні позову ОСОБА_1 прохає відмовити посилаючись на те, що згідно з п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу здійснюється судом в порядку окремого провадження. Однак дана норма застосовується до правовідносин, які виникли з 01.01.2004 (набрання чинності Сімейним кодексом України від 10.01.2002). Що стосується визнання права на земельну частку (пай), що належала ОСОБА_7 то громадянин ОСОБА_3 на момент смерті останньої не знаходився з нею в родинних відносинах та не передував з нею у шлюбі, тому не є спадкоємцем (а.с.49-51).

07.02.2024 до суду від представника позивачки адвоката Борзовець О.В. надійшла відповідь на відзив у якому останній вважає, що відповідач прийшов до помилкового висновку про застосування норм ст.315 ЦПК України виключно до правовідносин, які виникли після 01.01.2004, оскільки ним проігноровано абз. 2 п.2 постанови Пленуму ВСУ «Про практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відповідно до якого якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004. Представник позивача посилаючись на вищевказану постанову Пленуму ВСУ та постанову №5 Пленуму ВСУ від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» а також рішення Конституційного суду України від 03.06.1999 №5-рп/95 вказує на можливість визнання інших осіб, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках членами сім`ї. Крім того зазначає, що позивачка при зверненні до суду понесла судові витрати, які повинні бути покладені на відповідача (а.с.62-64)

13.02.2024 до суду від відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому останній зазначає, що згідно ст.547 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно ст.549 ЦК УРСР лише спадкоємець приймає спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідач вважає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження фактичного вступу ОСОБА_3 в управління або володіння спадковим майном ОСОБА_2 , оскільки не був її спадкоємцем. Крім того, відповідно до листа приватного нотаріуса, спадкова справа на майно померлої ОСОБА_2 не заведена, що підтверджує факт відсутності спадкоємців у останньої. Що стосується встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай), то громадянин ОСОБА_3 , потім ОСОБА_4 , а згодом позивачка ОСОБА_1 ніколи не були спадкоємцем ОСОБА_2 а тому позивачка не має підстав визнавати факт належності правовстановлюючих документів померлої ОСОБА_2 (а.с.70-72).

У судове засідання представники сторін не з`явилися, до суду звернулися з клопотаннями про розгляд справи за їх відсутності. Підтримали свої позиції, викладені в заявах по суті справи.

Дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Окіп Лубенського району Полтавської області померла ОСОБА_2 . Відповідно до довідки виконавчого комітету Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області №02-37/127 від 02.06.2020 на момент смерті остання проживала з ОСОБА_3 (а.с.13-15).

В подальшому, з 01.01.2004 по 06.01.2013 року, ОСОБА_3 проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_4 , що підтверджується рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 11.01.2016 року (а.с.16).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.17).

Рішенням Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 15.03.2016, що набрало законної сили 30.03.2016 за ОСОБА_4 було визнано право власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області, площею 2,70 га, що належала останньому згідно державного акту на право приватної власності на землю серія І-ПЛ №031285 від 13.11.2001, виготовленого на підставі рішення Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області від 12.03.2001 (а.с.18-20).

ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_4 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.21).

Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді вищевказаної земельної ділянки, яку оформила позивачка, отримавши свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.12.2021 (а.с.22-23).

Позивачка стверджує, що крім даної земельної ділянки мати позивачки ОСОБА_4 успадкувала після смерті ОСОБА_3 право на земельну частку (пай) площею 2,57 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території колишньої Окіпської сільської ради Лубенського району Полтавської області, яке останній успадкував після смерті ОСОБА_2 , з якою він проживав однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 1985 року по день смерті останньої , тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Однак з таким твердженням погодитися не можна.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 03 травня 2018 року в справі N 304/1648/14-ц (провадження N 61-6953св18).

Статтею 1264 ЦК України передбачено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24 травня 2021 року у справі N 671/22/19 (провадження N 61-9511 сво 19) зроблено висновок, що "усталеним в судовій практиці та цивілістичній доктрині є розуміння відкриття спадщини як настання певних юридичних фактів, зумовлюють виникнення спадкових правовідносин.

При цьому як юридичний факт відкриття спадщини характеризується двома параметрами: (1) часом відкриття; (2) місцем відкриття. Час відкриття спадщини має важливе значення, оскільки на час відкриття спадщини визначаються, зокрема: склад спадщини; коло спадкоємців; матеріальний закон, який буде застосовуватись до спадкових відносин".

ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (01.01.2004 року). Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Правила Книги Шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (абзац 1 пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України).

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Тлумачення статті 5, пункту 4 та абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України дає підстави для висновку, що за загальним правилом, дія актів цивільного законодавства в часі має футороспективний характер, тобто спрямована на майбутнє. У зв`язку з чим акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; із загального правила про застосування актів цивільного законодавства до спадкових відносин, що виникають з моменту відкриття спадщини, абзацом першим пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень

ЦК України передбачається виняток і допускається застосування ЦК України до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності. Відповідно, п`ятирічний строк, передбачений статтею 1264 ЦК України, повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, у тому числі до набрання чинності цим Кодексом.

Такий висновок відповідає й роз`ясненням, наданим судам у пунктах 1, 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", згідно з якими відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

З урахуванням наведеного вище, зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Така правова позиція сформована ОП КЦС в постанові від 18.09.2023 року у справі N 582/18/21.

Повертаючись до обставин цієї справи, суд зазначає, що позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю з 1985 року по 21.04.1997 року.

Таким чином спадщина була відкрита в період дії ЦК УРСР, а тому з урахуванням наведеного тлумачення норм цивільного законодавства п`ятирічний строк, встановлений 1264 ЦК України, не може бути застосовано до спірних відносин.

Відтак позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 з 1985 року по 21.04.1997 задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідно до листа приватного нотаріуса лубенського районного нотаріального округу Полтавської області від 14.08.2023 №65/01-16 згідно даних Спадкового реєстру, спадкова справа на майно померлої ОСОБА_2 не заведена. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не зверталися до нотаріальної контори про прийняття спадщини ОСОБА_2 .

На підставі вищевикладеного вимоги позивачки про визнання права на земельну частку (пай) площею 2,57 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0269464, в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 матері ОСОБА_4 , яка успадкувала після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який успадкував після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не підлягають.

Також не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про встановлення факту належності сертифікату на право на земельну частку (пай) виданого на ім`я ОСОБА_7 .

Так, відповідно до п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення що мають юридичне значення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорт.

Заяву про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документа можуть подати: особа - власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність їй цього документа; спадкоємці померлої особи власника цього документа для оформлення спадкових прав; утриманці померлого для одержання пенсії; прокурор у порядку статей 56, 57 ЦПК України; інші особи, які заінтересовані у встановленні факту (військові комісаріати, правоохоронні органи, управління соціального захисту населення, управління Пенсійного фонду України, територіальна громада, фінансові органи, навчальні заклади, органи страхування тощо).

Громадянин ОСОБА_3 , потім ОСОБА_4 , а потім і позивачка не є спадкоємцями ОСОБА_2 , а тому у позивачки ОСОБА_1 не має підстав визнавати факт належності вищевказаного правовстановлюючого документу.

Вимога про визнання права на земельну частку (пай) є похідною, а тому також не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 (адреса проживання АДРЕСА_1 ) до територіальної громади в особі Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області (код ЄДРПОУ юридична адреса м. Лубни, вул. Я.Мудрого, 33 Лубенського району Полтавської області), третя особа приватний нотаріус Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Тищенко Інна Вікторівна (юридична адреса м. Лубни, проспект Володимирський, 128/2 Лубенського району Полтавської області) про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Полтавського апеляційного суду .

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду В.М. Даценко