КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 759/8858/23 Апеляційне провадження № 22-ц/824/5247/2024Головуючий у суді першої інстанції -Бабич Н.Д. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Кулікова С.В., Невідома Т.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» на ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний Банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до суду із позовом в якому просило стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №23-К/21-VІР від 16.04.2021 в сумі 1 027 087,15 гри. (а.с. 1-6)

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2023 справу передано на розгляд до Голосіївського районного суду м. Києва, (а.с. 50-51)

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.06.2023 відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись із ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.05.2023, ПАТ АБ «Укргазбанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на іюрушення судом першої інстанції норм процесуального права, просило скасувати ухвалу суду і направити справу для продовження розгляду до Святошинського районного суду м. Києва. (а.с. 74-78)

Свої вимоги обґрунтував тим, шо за наявною у нього інформацією, зареєстроване місцем проживання ОСОБА_1 у відповідності до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 29.08.2016,що видана відповідачу, є АДРЕСА_1 , а відповідача ОСОБА_2 - АДРЕСА_2 , відтак, позов пред`явлено за зареєстрованим місцем проживання Відповідача 1 - ОСОБА_1 , у відповідності до чинного законодавства України.

Скаржник зазначає, що висновки суду першої інстанції про те що довідка внутрішньо переміщеною особи не є тим документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_3 у розумінні статті 27 частини 1 ЦПК України - хибні, оскільки судом не враховано норми Закону України « Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а саме статтю 5 Закону, в якій зазначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Відповідно до частини другої статті 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Передаючи дану справу на розгляд до іншого суду, суд першої інстанції виходив з того, що даний позов повинен розглядатися за загальним правилом територіальної підсудності (за місцезнаходженням одного з відповідачів), і, оскільки відповідно до ЄДДР відповідач 1 - ОСОБА_1 зареєстрований у Донецькій області, а довідка внутрішньо переміщеної особи не є документом, який підтверджує зареєстроване місце перебування, то вирішення спору має здійснюватись за місцем пролсивання Відповідача 2 - ОСОБА_2 .

Але погодитись із такими висновками в повному обсязі не можна з огляду натаке.

За загальним правилом територіальної підсудності, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (частина 1 етапі 27 ЦПК України).

Відповідно до частини 15 статті 28 ЦПК України - позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина 16 статті 28 ЦПК України).

Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.

Підстави та порядок передачі справи з одного суду до іншого визначено статтею 31 ЦПК України.

Як вбачається із позову, між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №23-К/21-VІР від 16.04.2021, відповідно до якого ПАТ АБ «Укргазбанк» надав кредит ОСОБА_1 у сумі 1 340 000,00 гри. на придбання автомобіля.

Позичальником було порушено умови договору та не виконано зобов`язання перед ПАТ АБ «Укргазбанк».

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Банком та позичальником та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, яким передбачено, що поручитель несе солідарну відповідальність з Позичальником перед Кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.

Звертаючись із позовом саме до Святошинського районного суду м. Києва, позивач посилався на довідку від 29.08.2016 № 3008-15756, якою ОСОБА_1 взято на облік, як внутрішньо переміщену особу, яка видана Святошинським РВ ГУ ДМС України в м. Києві, згідно якої ОСОБА_1 проживає у Святошинському районі м. Києва. (а.с. 30)

Відповідно до статті 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Виходячи з положень статті 5 Закону України «Про захист прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо перемішеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

У постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі №409/2636/17, зазначено, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно статті 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст.1 цього Закону.

Тобто наявна в матеріалах справи довідка від 29.08.2016 № 3008-15756 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, видана Святошинським РВ ГУ ДМС України в місті Києві, є належним доказом того, що місце проживання відповідача ОСОБА_1 , як тимчасово переміщеної особи, знаходиться у Святошинському районі м. Києва.

Зазначені обставини дають підстави для висновків про те, що позивач скористався своїм правом, передбаченим частиною 15 статті 28 ЦПК України, таподав позовну заяву за місцем проживання одного з відповідачів, яке за адміністративно-територіальним поділом м. Києва відноситься до Святошинського району м. Києва.

Таким чином, висновок суду першої інстанції, що місце реєстрації відповідача не відноситься до території Святошинського району м. Києва та про передачу справи за підсудністю до Голосіївського районного суду міста Києва є помилковим.

Відповідно до частини першої статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного Банку «Укргазбанк» - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 18 травня 2023 року про передачу справи на розгляд іншого суду - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді С.В. Кулікова

Т.О. Невідома