справа № 757/4041/18-ц
провадження № 22-з/824/471/2024
головуючий у суді І інстанції Бусик О.Л.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційними скаргами ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2023 року та на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 4 грудня 2023 року про задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення у справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. у виконанні обов`язку щодо притягнення боржника до адміністративної відповідальності за невиконання законних вимог приватного виконавця; зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Артемчука Т.В. викликати боржника для складання протоколу про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-13 КУпАП.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2023 року скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. залишено без задоволення.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 4 грудня 2023 року заяву боржника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Т.В. задоволено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн.

Не погоджуючись із указаними ухвалами представник ОСОБА_2 - адвокат Бондар І.Г. звернувся до суду із апеляційними скаргами, в яких просив ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги, ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 4 грудня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Постановою Київського апеляційного суду від 20 лютого 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2023 року залишено без задоволення, а ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 9 жовтня 2023 року залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 4 грудня 2023 року задоволено. Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 4 грудня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

26 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Конончук З.В. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, направлена до суду 23 лютого 2024 року, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в розмірі 11 460 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що адвокат ОСОБА_1 у відзиві від 13 лютого 2024 року заявив про попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та у судовому засіданні 20 лютого 2024 року до закінчення судових дебатів у цій справі просив суд стягнути з ОСОБА_2 судові витрати, а саме витрати на професійну правничу допомогу, та повідомив суду, що докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказує, що з метою ефективного захисту ОСОБА_1 звернувся за професійною правничою допомогою адвоката Конончук З.В., в результаті чого ОСОБА_1 поніс витрати на правничу допомогу у апеляційному суді в розмірі 11 460 грн, які просить стягнути з ОСОБА_2

6 березня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення від представника стягувача ОСОБА_2 - адвоката Бондар І.Г., в яких він просить відмовити в задоволенні заяви.

Вказує, що відзив боржника не містить попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, з якого можна було б встановити перелік послуг, наданих адвокатом.

Зазначає, що адвокатські витрати не були необхідними для боржника оскільки подання боржником відзиву на апеляційну скаргу не є обов`язковим (ч. 3 ст. 360 ЦПК), присутність боржника на судовому засіданні також не обов`язкова (ч. 2 ст, 372 ЦПК).

Звертає увагу, що на відміну від розподілу витрат між позивачем та відповідачем (ст. 141 ЦПК), розподіл витрат пов`язаних з розглядом скарги на дії виконавця, здійснюється між заявником та органом державної виконавчої служби чи приватним виконавцем (ст. 452 ЦПК). Тобто, якщо суд скаргу задовольняє, то витрати стягуються з виконавця, якщо відмовляє, то зі стягувана. Боржник, при будь-кому рішенні суду, у розподілі витрат участі не приймає (витрати з нього не стягуються), хоча саме його дії були причиною виникнення суперечки стягувана з приватним виконавцем. Тому стягнення на користь боржника витрат суперечить основним засадам цивільного судочинства і законодавства - справедливості, розумності, пропорційності.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Бондар І.Г. просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Інші сторони в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи, що підтверджується звітом про направлення вихідної кореспонденції.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 лютого 2024 року представником ОСОБА_1 - адвокатом Конончук З.В. було подано відзив по справі, де в порядку ч.1 ст.134 ЦПК України та ч.8 ст.141 ЦПК України було зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді.

У судовому засіданні 20 лютого 2024 року до закінчення судових дебатів у справі адвокатом Конончук З.В. було повідомлено, що докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

23 лютого 2024 року адвокатом було направлено на адресу Київського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу, понесені ОСОБА_1 у апеляційному суді у розмірі 11 460 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування було надано: копію договору про надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Конончук З.В.; додаток № 1 до договору про надання правничої допомоги від 14 лютого 2024 року; акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22 лютого 2024 року за договором про надання правничої допомоги від 14 лютого 2024 року на суму 11 460 грн; акт про оплату послуг з надання правової допомоги від 22 лютого 2024 року за договором про надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року; квитанції від 14 лютого 2024 року про оплату послуг адвоката на суму 11 460 грн.

Так, відповідно до договору про надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року, укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Конончук З.В., а саме п. 3.1. сторони домовились, що за надання правничої допомоги передбачено даним договором, клієнт сплачує адвокатам гонорар, який після його сплати є власністю адвокатів та використовується ними без узгодження з клієнтом під час виконання п. 12 даного договору.

Згідно п. 3.3 договору, сума гонорару зазначається у додатку № 1, до даного договору, який є невід`ємною частиною даного договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору про надання правової допомоги від 14 лютого 2024 року, гонорар адвокату за договором складає 300 доларів США у гривневому еквіваленті та може бути сплачений клієнтом або іншими особами в його інтересах частинами: 100 доларів США перед ознайомленням з матеріалами справи, 100 доларів США перед подачею відзиву на апеляційну скаргу та 100 доларів США перед днем участі в судовому засіданні. Курс гривні до долара погоджено сторонами наступний: 38,2 грн за 1 долар США.

Відповідно до акта про приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22 лютого 2024 року адвокат виконав наступну правову допомогу: ознайомлення із матеріалами справи (3 год.); отримання у Печерському районному суді міста Києва копії звукозапису судового засідання від 9 жовтня 2023 року (2 год.); прослуховування аудіо запису із п. 2 (45 хв.); вивчення матеріалів справи (1 год.); аналіз позиції Верховного Суду із питань, наведених в апеляційній скарзі (1 год. 30 хв.); підготовка відзиву на апеляційну скаргу (4 год.); подача відзиву (3 год.); участь у судовому засіданні (2 год.). Всього виконано послуг на суму 11 460 грн.

Відповідно до квитанцій від 14 лютого 2024 року, 16 лютого 2024 року, 19 лютого 2024 року, ОСОБА_3 було переведено на рахунок адвоката в загальному 11 460 грн.

Матеріалами справи також встановлено, що всі докази понесення витрат на правову допомогу у апеляційному суді були направлені ОСОБА_2 .

В той же час, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення з урахуванням наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Отже, ст. 452 ЦПК України є нормою прямої дії, якою чітко визначено, що в разі відмови в задоволення скарги судові витрати покладаються на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця.

Таким чином, боржник, при будь-кому рішенні суду, у розподілі витрат участі не приймає (витрати з нього не стягуються), тому стягнення на користь боржника витрат суперечить основним засадам цивільного судочинства і законодавства - справедливості, розумності, пропорційності.

Крім того, колегія суддів погоджується із доводами стягувача про те, що адвокатські витрати понесені боржником не були необхідними для боржника, оскільки подання боржником відзиву на апеляційну скаргу не є обов`язковим (ч. 3 ст. 360 ЦПК України), а присутність боржника в судовому засіданні не є обов`язкова (ч.2 ст. 372 ЦПК України).

Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Рішення ЄСПЛ від 23січня 2014 року у справі "East/West AlIianceLimiled проти України", заява №19336/04.

Так, необхідними адвокатські витрати вважались би, якщо б боржник оскаржував судове рішення і апеляційний суд скасував би рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення чи змінив його.

В пункті 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», зазначено, що апеляційний суд має право ухвалити додаткове рішення за заявою особи, яка бере участь у справі, або з власної ініціативи в разі, якщо він скасував рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення чи змінив його за наявності підстав, передбачених статтею 220 ЦПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на норми ч. 9 ст. 141 ЦПК України, якою визначено, що якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішений спору. (Див. Постанова ВС від 19 травня 2021 року у справі №206/1293/19).

Отже встановивши, що підстави для задоволення заяви про прийняття додаткового судового рішення відсутні, апеляційний суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті додаткового рішення, яка може бути оскаржена відповідно до ч. 5 ст. 270 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 133,134,174, 270 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Артемчука Тараса Володимировича.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба