КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач - Кулікова С.В.
№ 22-ц/824/7037/2024
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 367/10356/23

10 квітня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кулікової С.В.

суддів - Болотова Є.В.

- Музичко С.Г.

при секретарі - Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Київ справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Шестопалова Я.В., про відмову у відкритті провадження, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій неправомірними та стягнення збитків ,-

в с т а н о в и в:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Ірпінського міського суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання неправомірними дії та стягнення збитків, в якому просив:

- визнати неправомірними дії ОСОБА_2 щодо подання Голові Верховної Ради України заяви та внесення на розгляд Верховної Ради України проекту Постанови Верховної Ради України «Про скасування рішення Верховної Ради України від 10 квітня 2023 року про прийняття в другому читанні та в цілому проекту Закону України про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення правового регулювання питань, пов'язаних із здійсненням заходів правового режиму воєнного стану»;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача збитки у вигляді доходів реально не одержаних за звичайних обставин, завданих неправомірними діями у результаті порушення права військовослужбовця на період дії воєнного стану на щомісячну виплату додаткової винагороди у розмірі 30 000 грн. не залежно від покладених завдань чи районів проходження служби, за 1 календарний місяць (жовтень 2023 року), у розмірі 30 000 грн.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2023 року відмовлено у відкритті провадження.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційну скаргу обгрунтовував тим, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначав, що відповідач у межах спірних правовідносин не здійснював владних управлінських функцій стосовно позивача, а відносини, що склалися між сторонами, не засновані на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні, здійсненні управлінських чи контрольних функцій однією стороною стосовно іншої. Відповідач несе відповідальність як фізична особа та є стороною у справі, яка підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Учасники справи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належно шляхом направлення судового повідомлення позивачу на електронну адресу, третій особі - в електронний кабінет; відповідачу - засобами поштового зв'язку та опубліковано оголошення на сайті про виклик до суду, про причини неявки суду не повідомили, тому колегія суддів вважала можливим провести розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., перевіривши матеріали справи та ухвалу суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Судом встановлено, що предметом спору є грошове забезпечення військовослужбовців.

Діями депутата ОСОБА_2 щодо внесення проекту Закону України про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення правового регулювання питань, пов`язаних із здійсненням заходів правового режиму воєнного стану та стягнення збитків у вигляді доходів реально не одержаних за звичайних обставин було порушено право позивача на отримання щомісячного додаткового виду грошового забезпечення відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

За таких обставин, оскільки спір у справі № 367/10356/23 стосується проходження публічної (військової) служби, у зв`язку з якою держава передбачила відповідний соціальний і правовий захист військовослужбовців, а саме гарантувала військовослужбовцям право на грошове забезпечення, правовідносини сторін цього спору є адміністративно-правовими.

Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд виходив з того, що позов не підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства. Суд зазначив, що позивач не позбавлений права звернутися до відповідного адміністративного суду за вирішенням спору в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

За нормою частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду у місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Як вбачається з позовної заяви спірні правовідносини між позивачем та відповідачем виникли при здійсненні останнім своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 КАС).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС визначено, що суб`єкт владних повноважень - це орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Як вбачається з позовної заяви та матеріалів доданих до неї, спірні правовідносини виникли при здійсненні секретарем Комітету Верховної Ради України з питань бюджету ОСОБА_2 своїх владних повноважень стосовно подання Голові Верховної Ради України проекту постанови Верховної Ради України «Про скасування рішення Верховної Ради України від 10.04.2023 про прийняття в другому читанні та в цілому проекту Закону України про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення правового регулювання питань, пов`язаних зі здійсненням заходів правового режиму воєнного стану.

Хоча ОСОБА_1 і визначив відповідачем ОСОБА_2 як фізичну особу, проте виходячи з характеру спірних правовідносин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що спір підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства, адже предметом спору є перевірка законності дій посадової особи органу державної влади, вчинених ним під час здійснення владних управлінських функцій.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а відтак є безпідставними.

Оскільки правильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права є очевидним, колегія суддів вважає, що апеляційнаскарга є необґрунтованою та відсутні підстави для скасування ухвали суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Ірпінського міського суду Київської області від 27 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 16 квітня 2024 року.

Головуючий: Судді: