Справа № 172/1841/23
Провадження № 2/172/523/23
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.03.2024 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Битяка І.Г. за участі секретаря судового засідання Лук`яненко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка у відсутність сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01.09.2008 року ОСОБА_1 підписала заяву з метою отримання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами складає між ним і банком договір, що підтверджується підписом у заяві.
Ухвалою від 01.11.2023 року провадження у справі відкрито та постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечував проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Своїм правом надати суду заяву про розгляд справи за його відсутності не скористався та не повідомив суд про причини неявки у засідання. Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів.
На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Суд встановив, що 01.09.2008 року ОСОБА_1 підписала заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Згідно з довідкою АТ КБ «ПриватБанк» у зв`язку з підписаним між ним та позичальником кредитним договором ОСОБА_1 надавалися кредитні картки, починаючи з 02.07.2007 року і до 05.02.2020 року (дня останнього перевипуску картки), термін дії якої до 12/23.
З виписки за договором № б/н за період з 02.07.2007 по 17.03.2023 року видно, що позичальник ОСОБА_1 за весь час користування кредитною карткою здійснювала операції зі зняття готівки в банкоматах, перекази готівки з кредитної картки на картки інших осіб та свої власні, поповнення мобільного телефону, покупки в магазинах тощо, частково погашала заборгованість за користування кредитними коштами. Вказане свідчить про активне користування позичальником кредитними коштами та погашення в подальшому заборгованості за кредитом.
За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд виснує, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту слід задовольнити.
Щодо стягнення відсотків за користування кредитом суд зазначає таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили (ч. 1 ст. 617 ЦК України).
Судом встановлено, що місце проживання відповідача зареєстроване на території Сєвєродонецького (колишнього Попаснянського) району Луганської області, ця територія розташована на тимчасово непідконтрольній території Україні, де відповідач і проживає. Відомостей про реєстрацію відповідача як внутрішньо переміщеної особи в матеріалах справи немає. Окрім цього, суд зауважує, що відсотки, які просить стягнути позивач з відповідача, за користування кредитом були нараховані після початку повномасштабного вторгнення росії на територію України. На даний час на тимчасово окупованій території України відсутній зв`язок та не здійснюють діяльність банківські установи України, що унеможливлює належне виконання фінансових зобов`язань боржниками. Суд відносить обставини збройного вторгнення на територію України до обставин непереборної сили, які перешкоджають виконанню зобов`язань. Зазначені обставини суд вважає поважними причинами несплати відповідачем відсотків за користування кредитними коштами.
Враховуючи викладене, аналізуючи в сукупності наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» про стягнення з відповідача заборгованості слід задовольнити частково.
Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 525, 526, 610, 611, 617, 1054 ЦК України, -
1. Позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
4. В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя І.Г. Битяк