Справа № 545/3418/22
Провадження № 2/635/1210/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2024 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Даниленко Т.П.,

за участі секретаря судового засідання Шевченко В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування записів про право власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до Полтавського районного суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування записів про право власності.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 08 серпня 1970 року по день його смерті. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0826 га, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Вказаний будинок з господарськими спорудами вони побудували під час шлюбу за спільні кошти та спільною працею, який значився за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням виконкому Будянської селищної ради від від 08.09.2020 року № 121 поштова адреса будинку змінена і будинок значиться за такою адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2015 року, індексний номер 49109281, де зазначений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок літера А-1 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м. Зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя. Також за ОСОБА_4 було зареєстроване право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0826 га, кадастровий номер :00:007:0006. Після смерті ОСОБА_4 Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області була відкрита спадкова справа № 166/2020. Спадкоємцями померлого є позивач та їхні зі спадкодавцем діти, ОСОБА_2 , відповідач по справі, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Спадщину позивач прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем. Також спадщину прийняла дочка ОСОБА_2 шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори. Інші діти ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяви про відмову від прийняття спадщини. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 19 вересня 2001 року виконкомом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за реєстром № 10, відповідно до якого заповів на ім`я позивачки все належне йому на момент смерті майно. Позивачкою за проханням спадкоємця за законом, ОСОБА_2 , в шестимісячний термін з моменту смерті чоловіка була подана до Харківської районної державної нотаріальної контори заява 26 лютого 2020 року про відмову від прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті чоловіка. Відмову від прийняття спадщини позивачка вчинила під впливом омани, так як на час відкриття спадщини перебувала у складному фізичному стані, скрутному матеріальному становищі, нести витрати по оформленню спадщини після смерті чоловіка, на житловий будинок не мала матеріальної можливості. Відповідач завіряла її, що буде піклуватися та забезпечувати її належні умови проживання в будинку. Після оформлення спадкових прав відповідачем по справі, ОСОБА_2 , її проживання в належній їй частині житлового будинку стало нестерпним. Відповідач вчиняє по відношенню до неї образи, фізичне насилля. На її звернення 04 лютого 2022 року до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області про видачу свідоцтва про право на спадщину та свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя вона отримала відмову. Листом № 334/02.14 від 09.02.2022 завідувач Харківською районною державною нотаріальною конторою Кормілець Ю.М. повідомила позивачку, що в своїй заяві від 26.02.2020 року вона повідомила нотаріуса, що все спадкове майно не є спільною сумісною власністю з померлим чоловіком, ОСОБА_4 , що на видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя не претендую, та що позивачці зміст статей 60,63 СК України державним нотаріусом було роз`яснено. Нотаріус повідомила, що 19 грудня 2020 року Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області були видані відповідачу по справі, ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину, реєстраційний №3-1433, № 3-1434 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Відповідачу по справі на підставі виданих свідоцтв про право на спадщину належить право власності на увесь будинок та земельну ділянку. Нотаріусом було зазначено, так як строк відкликання заяви про прийняття спадщини після померлого чоловіка ОСОБА_4 сплив, а при її подачі позивачці було роз`яснено ст.1270 ЦК України, а саме право на відклик заяви протягом строку, встановленого для прийняття спадщини та були видані документи на спадкове майно спадкоємиці померлого, ОСОБА_2 , тому запропоновано звернутися до судових органів для відміни виданого державною нотаріальною конторою свідоцтва про право на спадщину, внесення змін до свідоцтва про право на спадщину, відміни державної реєстрації вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та отримання свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя в разі смерті одного з подружжя, згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України, з урахуванням необхідних для цього підстав. З отриманої копії заяви про відмову від прийняття спадщини позивачці стало відомо, що вона дійсно підписала зазначену заяву, однак заява не містить відомостей про те, що вона заяву прочитала особисто. Підпис заяви позивачка проводила без окулярів, особисто прочитати не могла, а лише погодилася з тим, що відмовляється від належної їй частки спадщини після смерті чоловіка. Щодо належного їй права на 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, які є спільною сумісною власністю подружжя, вона не мала наміру відмовлятися та не відмовлялася. Окрім зазначеного житлового будинку, який був придбаний в 1970 році, а в подальшому перебудований нами, подружжям, право власності зареєстроване в 2015 році, іншого житла вона не мала та не має, проживає в зазначеному будинку з 1972 року по даний час. Не використання позивачкою за життя чоловіка свого права на отримання свідоцтва на 1/2 частку в спільному майні подружжя як той з подружжя, який пережив іншого, не позбавляє її права спільної сумісної власності, оскільки отримання одним з подружжя, який пережив іншого, свідоцтва про право власності на частку в їх спільному майні є його правом, а не обов`язком. Частка у спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив іншого, не входить до складу спадщини і не включається до спадкової маси. Наведені обставини змушують її звертатися до суду з позовом про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом в 1/2 частині, оскільки зазначені свідоцтва про право на спадщину за законом в 1/2 частині є недійсними.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 12.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з призанченням підготовчого засідання. Витребувано з Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області (м. Харків, вул. Євгена Котляра, 4) копію спадкової справи №166/2020 відкритої після смерті ОСОБА_4 померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2023 справу передано за підсудністю до Харківського районного суду Харківської області.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 19.04.2023 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05.07.2023 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду, задоволено клопотання відповідача про виклик свідків, викликано в судове засідання для допиту зазначених в клопотанні свідків.

Позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, подали суду заяву, в якій підтримали заявлені позовні вимоги, просили їх задовольнити, також просили розглянути справу без їх участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, раніше подала суду письмові заперечення, згідно яких, вказала, що заперечує проти позовних вимог, оскільки позивачка подала до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяву зареєстровану в книзі обліку спадкових справ за №445 (спадкова справа 166/2020) від 26 лютого 2020 року, за змістом якої вона відмовилася від видачі їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя з померлим ОСОБА_4 , оскільки вищезазначений житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельна ділянка, як спадкове майно, є особистою власністю спадкодавця. При цьому, особа позивача та справжність її підпису перевірена нотаріусом про що свідчить її заява. Крім того, про факт волевиявлення заявленого усвідомленого бажання позивача, викладеного в її заяві від 26.02.2020 щодо відмови від видачі їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя можуть підтвердити інші спадкоємці: дочка померлого ОСОБА_5 та син померлого ОСОБА_6 . В свою чергу позивач про це повідомляла їм, перед прийняттям вищевказаного рішення, радилася з ними та прохала їх відмовитися від своїх частко в спадковому майні на користь відповідача - ОСОБА_2 . На підставі поданих спадкоємцями документів Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) видано свідоцтва про право на спадщину за законом, відповідно до яких Відповідач (донька спадкодавця ОСОБА_4 ) успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами і земельну ділянку. Позивач через певний час, в судовому порядку вирішив змінити думку щодо поданої заяви та відсудити собі 1/2 частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами і 1/2 частку земельної ділянки. Це бажання пов`язано з образою позивача на відповідача, у зв`язку з сімейними сварками, які виникли на підставі азартної залежності позивача (хоче виграти у «Поштового клубу» 700 000 грн та вимагає від відповідача сплачувати замовлення товару для виграшу даної суми, як обов`язкової умови розіграшу призу), а ні як представлено у позові - у зв`язку з образами та насиллям. Позивач неодноразово повідомляла дітям про намір виграти у «Поштового клубу» 700 000 грн, та скаржилась, що не може примусити відповідача сплачувати замовлення товару для виграшу даної суми, адже вона в свою чергу так багато зробила для відповідача (натякала на передання у власність відповідачу всього вищевказаного житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами та земельної ділянки). На думку відповідача дії нотаріуса при оформленні вказаної вище заяви позивачки не порушують її прав та прав інших спадкоємців. Доводи позивача щодо необізнаності її зі змістом поданої заяви № 71 спростовуються змістом самої заяви, з якої вбачається, що позивачу роз`яснено зміст ст.ст. 60-63 СК України. Позивач ОСОБА_1 висловила, як прямо (у заяві № 445), так і своєю поведінкою (оскільки протягом майже 2 років не оспорювала свідоцтва про право на спадщину, які видані ще в 2020 році відповідачу), що не буде оспорювати вчиненні нотаріальні дії та визначенні частки сторін у спадковому майні. Отже, виходячи з вищенаведеного, позивач добровільно визначила статус житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами та земельної ділянки, як особистої приватної власності спадкодавця ОСОБА_2 , а тому, право на частку у спільному сумісному майні подружжя у випадку смерті другого подружжя та на оспорення свідоцтв про право на спадщину, припинилося. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги так і не довів факту того. Заява ОСОБА_1 (яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №445 (спадкова справа №166/2020)) від 26 лютого 2020 року щодо визначення статусу вищевизначеного майна після смерті ОСОБА_4 не була написана під будь-яким примусом чи обманом, а її вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , видане Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області 17.10.2019, який на день смерті мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Будянської селищної ради Харківського району Харківської області № 359.

ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 з 08 серпня 1970 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 (день його смерті).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої входять 1/2 частина житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0826 га, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 .

Рішенням виконкому Будянської селищної ради від 08.09.2020 року № 121 поштова адреса будинку змінена і будинок значиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Право власності на житловий будинок було зареєстроване за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14 грудня 2015 року, індексний номер 49109281, де зазначений об`єкт нерухомого майна - житловий будинок літера А-1 з господарськими будівлями та спорудами загальною площею 70,7 кв.м., житловою площею 47,3 кв.м.

Також за ОСОБА_4 було зареєстроване право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку площею 0,0826 га, кадастровий номер :00:007:0006.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, згідно із положенням ч.1 ст. 1296 ЦК України, може одержати свідоцтво про право на спадщину, яке відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України, видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Крім того, як передбачено ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо, яке, згідно ч. 10 ст. 67 Закону України «Про нотаріат», видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Таке ж положення міститься і в п. 4.9 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

В той час, нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на підставі ст. ст. 4, 69 Закону України «Про нотаріат», перевіряє факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна.

Як передбачено п. 4.12 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів.

Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, згідно із правилами п. 4.15 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно.

Відповідно до приписів п. 4.18 Глави 10 Правил вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Отже, свідоцтво про право на спадщину може бути видане нотаріусом спадкоємцю лише у випадку, якщо ним були подані всі необхідні документи, у тому числі ті, що посвідчують право власності спадкодавця на майно, яке підлягає державній реєстрації і виходиться до складу спадщини.

Судом встановлено, що до складу спадщини, як це передбачено ст. 1218 ЦК України, ввійшли всі права та обов`язки ОСОБА_4 , що належали йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме: право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку площею 0,0826 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя ОСОБА_4 склав заповіт, посвідчений 19.09.2001 року виконкомом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області за реєстром № 10, відповідно до якого заповів на ім`я ОСОБА_1 все належне йому на момент смерті майно.

Після смерті ОСОБА_4 26.02.2020 Харківською районною державною нотаріальною конторою Харківської області була відкрита спадкова справа № 166/2020.

Спадкоємцями померлого є дружина ОСОБА_1 та спільні зі спадкодавцем діти, ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Спадщину позивач ОСОБА_1 прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем, шо підтверджується відповідною довідкою селищної ради.

Також спадщину прийняла дочка ОСОБА_2 шляхом подачі відповідної заяви до Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 29.02.2020, яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за № 494.

Спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяви про відмову від прийняття спадщини, які зареєстровані в книзі обліку спадкових справ за № 495 та № 496 Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області

ОСОБА_1 в шестимісячний термін з моменту смерті чоловіка була подана до Харківської районної державної нотаріальної контори заява 26.02.2020 про відмову від прийняття спадщини за законом та за заповітом після смерті чоловіка, яка зареєстрована в книзі обліку спадкових справ за №445 Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 19.12.2020 державним нотаріусом Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. після смерті ОСОБА_4 , 1947р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , єдиним спадкоємцем є його дочка ОСОБА_2 , яка приняла спадщину, що складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельну ділянку площею 0,0826 га, кадастровий номер :00:007:0006, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом

Верховний суд України в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз`яснив судам про те, що, відповідно до статті 1301 ЦК, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачою свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Крім того, суд враховує, що особливість визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину як спеціального способу захисту спадкових прав судом зумовлена сутністю свідоцтва про право на спадщину, яке за своєю правовою природою не є правочином.

Як наголошено у постанові Верховного Суду від 15.10.2019 справа № 916/780/18, свідоцтво про право власності на нерухоме майно лише посвідчує наявність відповідного права і не породжує, не змінює і не припиняє права та обов`язки, тобто не є правочином. Однак свідоцтво видається на підтвердження існування права, яке виникло внаслідок певного правочину, і такий посвідчуваний документ є чинним, якщо є дійсною правова підстава його видачі.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. У постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) зроблено висновок, що у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Пунктом 27 Постанови Пленуму Верхового Суду України №7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що у відповідності до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видано, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших заінтересованих осіб може бути самостійною підставою для визнання свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними (постанова ВС від 11.12.2019 у справі № 414/811/17).

Згідно з п. 4.14 вказаного Порядку, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

З наявної в матеріалах справи спадкової справи вбачається, що державний нотаріус Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області Кормілець Ю.М. видала оспорювані свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 з урахуванням заяв спадкоємців про відмову від прийняття спадщини: ОСОБА_1 №445 від 26.02.2020, ОСОБА_5 №495 від 29.02.2020, ОСОБА_6 №496 від 29.02.2020, та доданих до них відповідних документів.

Зі змісту заяви ОСОБА_1 №445 від 26.02.2020 вбачається, що вона відмовляється від прийняття спадщини та все спадкове майно не є спільною сумісною власністю з померлим чоловіком, на видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя вона не претендує. Нотаріусом їй було роз`яснено ст. 60, 63 Сімейного кодексу України, ст.1270 Цивільного кодексу України. Справжність підпису перевірено. Заява оформлена та зареєстрована нотаріусом у встановленому законом порядку. Крім того, вказана заява подана позивачем самостійно, за декілька днів до подачі відповідних заяв іншими спадкоємцями, що виключає будь-який вплив на неї заінтересованими особами. Скарг на незаконні дії нотаріуса позивачем не подавалось.

Обставини, зазначені позивачем в якості підстав для визнання недійсними оспорюваних свідоцтв, а саме, що вона вчинила правочин про відмову від прийняття спадщини під впливом омани, так як на час відкриття спадщини перебувала у складному фізичному стані, скрутному матеріальному становищі, нести витрати по оформленню спадщини після смерті чоловіка на житловий будинок не мала матеріальної можливості, а також, що відповідач вчиняє по відношенні до неї образ та фізичного насилля, під час розгляду справи свого підтвердження не знайшли, належних доказів на підтвердження наявності вказаних обставин позивачем суду не надано.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 зазначила, що вона є рідною сестрою відповідачки ОСОБА_2 . Позивач це її мати. Після смерті батька відкрилася спадщина. Спадкоємцями за законом є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса для оформлення спадщини. Усі разом вони обговорили питання про відмову від своїх часток у спадщині на користь молодшої сестри - ОСОБА_2 , оскільки вона не має власного житла. Першою відмову від спадщини оформила мати ОСОБА_1 . Її ніхто не примушував, вона це зробила добровільно, свідомо та зазначила, що їй та брату треба зробити так само, що вони згодом і зробили. Родинні стосунки між ними були дружніми, часто спілкувались, ходили один до одного в гості, допомагали матері усім необхідним (гроші, ліки, їжа) та ніяких конфліктів між ними не виникало. Стосунки почали погіршуватись з моменту, коли у матері виникла азартна залежність від гри у «Поштовий клуб», на що вона витрачала усі наявні у неї гроші в тому числі і ті, які вони давали їй у якості утримання. Після того, як вони відмовились надавати їй гроші, вона почала погрожувати, що відбере назад будинок. Коли вони не погодились на її умови, вона звернулась до суду з вказаним позовом.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначила, що вона є сусідкою цієї родини, мешкає поряд. Обставини за яких позивачка відмовлялась від спадщини їй не відомі. Зазначила, що ОСОБА_1 часто скаржилася на образи та насильство з боку відповідачки, однак її твердження не відповідали дійсності.

З урахуванням наведеного, суд встановив, що оспорювані свідоцтва, видані ОСОБА_2 , станом на час розгляду цієї справи в суді не порушують прав позивача, а тому суд дійшов висновку про відсутність законодавчо визначених підстав для визнання цих свідоцтв про право на спадщину за законом недійсними.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстр прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, щодо позовних вимог про скасування державної реєстрації речових прав відповідача ОСОБА_2 на спадкове майно, суд вважає за необхідне відмовити, оскільки суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, а відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації речових прав є свідоцтва про право на спадщину, які видані нотаріусом та не визнані судом недійсними.

Будь-яких інших фактичних обставин, які б мали значення для правильного вирішення справи суд не встановив.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі, судові витри по сплаті судового збору, витрати на оплату правової допомоги, понесені позивачем при поданні позовної заяви, не підлягають стягненню з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України,

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-80, 259, 265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину та скасування записів про право власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості, що не проголошуються:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання (реєстрації): АДРЕСА_1

Представник позивача: адвокат Мякота Тетяна Миколаївна, Харківська область, смт. Нова Водолага, вул.Донця Григорія, 6

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1

Повний текст судового рішення складено та підписано 14.03.2024.

Суддя Т.П.Даниленко