Справа № 462/7235/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2024 року, суддя Залізничного районного суду м. Львова Ліуш А.І., розглянувши в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом,

В С Т А Н О В И В:

позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні житлом. Вимоги позову мотивовано тим, що він зареєстрований за адресою своєї матері в квартирі відповідача ОСОБА_2 , яка нею не приватизована, а є основним квартиро-наймачем. Вказане житло є єдиним житлом позивача та його малолітнього сина, на яке, як він вважає, в нього є право. Крім позивача у вказаній квартирі загальною площею 35,80 кв.м., зареєстровано ще 5 осіб. Повідомив, що в 2014 році він створив сім`ю з ОСОБА_4 , та неодноразово повідомляв матері, що буде проживати разом дружиною в її квартирі, оскільки іншого житла вони не мають, на що відповідачі відповідали категоричною відмовою. Намагаючись проникнути в квартиру матері, відповідачі чинять йому перешкоди змінюючи замки. Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідачі незаконно, на його переконання, чинять перешкоди в користуванні житлом, - це призводить до порушення прав його дитини на житло. Відтак, просить суд зобов`язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні житлом.

Відповідачами було подано до суду відзив, з якого вбачається, що позивач дійсно зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Дана квартира є неприватизованою та ОСОБА_2 , є єдиним квартиронаймачем. Спірна квартира є єдиним житлом для матері позивача - ОСОБА_2 , батька - ОСОБА_1 , сестри - ОСОБА_3 , її чоловіка - ОСОБА_5 , та їх дітей - ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 . Позивач в даній квартирі не проживає з дня одруження, оскільки вони проживають в квартирі дружини. Вказали, що наявність в відповідача ОСОБА_2 , будинку в Львівській області жодним чином не стверджує її проживання в ньому. Враховуючи вищевикладене, просили суд в задоволенні позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 12 грудня 2023 року, в задоволенні клопотання позивача про перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, - відмовлено.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного.

Судом було встановлено, що згідно довідки з місця проживання про склад сім?ї і прописки №532, в квартирі за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 38,80 кв. м.. зареєстровано 6 осіб: ОСОБА_2 , - основний квартиронаймач, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 /а.с.8/

Суду було надано також Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, згідно якої, у позивача ОСОБА_1 , відсутнє право власності на будь-який об?єкт нерухомого майна /а.с.9-10/

Позивачем також надано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, згідно якої, у відповідача ОСОБА_2 , наявний на праві власності житловий будинок загальною площею 74 кв.м., в АДРЕСА_2 та земельна ділянка площею 1.4575 га /а.с.11-13/.

Згідно звернення від 10 липня 2023 року, позивач просив відповідача ОСОБА_2 , надати йому ключі від квартири, з метою його безперешкодного користування та проживання за адресою АДРЕСА_1 /а.с.14-15/.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 у ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дитина - ОСОБА_8 /а.с.16/.

В матеріалах справи також містяться відповіді ЛРУП ВП №1 ГУНП у Львівській області від 27 червня 2023 року, 17 серпня 2023 року, в яких встановлено, що за результатми звернення позивача, відсутні відомості наявності кримінального правопорушення /а.с.17-18/. Також суду надано талон повідомлення єдиного обліку №9933 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) при кримінальне правопорушення та іншу подію, заяви позивача на ім?я начальника ВП №1 ЛРУП №2 УНП у Львівській області /а.с.19-22/.

Позивачем надано квитанції про оплату за газ на суму: 33,29 грн., 130,50 грн., 33, 20 грн., 37,00 грн., 130,49 грн., 35,48 грн., 114,64 грн., 40,45 грн., 114,64 грн., 40,46 грн., за квітень 2023 року, червень 2023 року, липень 2023 року, лютий 2023 року, а також квитації про оплату послуг ОСББ по 370 грн., 231,58 грн., та електроенергію 116, 64 грн /а.с.23-25/.

В матеріалах справи міститься рішення Залізничного районного суду м. Львова від 08 травня 2023 року, яким в позові ОСОБА_2 , до ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , законним представником якого є ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням - кв. АДРЕСА_3 відмовлено /а.с.33-41/. Вказане рішення суду було залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 24 серпня 2023 року /а.с.42-46/.

Так, аргументуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що він зареєстрований за адресою своєї матері в квартирі відповідача ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 35,80 кв.м., разом зі ще 5 особами. Опір відповідачів, в його проживанні у вказаній квартирі порушує права його малолітнього сина, які з посиланням на положення Сімейного кодексу, Конституції України, Конвенції ООН «Про права дитини» позивач намагається захистити.

В той же час, на переконання суду, проживання ОСОБА_1 , разом з його малолітнім сином в квартирі, загальна площа якої становить 35,80 кв.м., а житлова лише 19,20 кв.м., разом зі ще 5 особами, в умовах обмеженого простору та недостатньої площі і є порушенням прав його сина на житло, та не сприяє найкращому забезпеченню інтересів дитини.

В той же час, маючи достатні житлові умови, дитина може розвиватися в стабільному та сприятливому середовищі, що також сприяє її здоров`ю та благополуччю.

Відповідно до ст. 47 ЖК України, норма жилої площі в Україні встановлюється в розмірі 13,65 квадратного метру на одну особу.

Прохання позивача усунути йому перешкоди в користуванні житлом, простір якого не відповідає навіть мінімальним житловим стандартам, є незрозумілим та необґрунтованим в контексті добробуту та безпеки його малолітнього сина. Забезпечення достатнього простору та комфорту в житлі дитини є не лише питанням правової відповідальності, але й виявом батьківської любові та турботи про добробут дитини.

Крім того, відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

В той же час, наданий суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо суб?єкта, згідно якої, у позивача ОСОБА_1 , відсутнє право власності на будь-який об?єкт нерухомого майна, навпаки стверджує, що у позивача відсутнє право власності на спірну квартиру, та він не є його власником, а відтак, не може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження не належним йому майном.

Посилання позивача на ст. 47 Конституції України, згідно якої, кожен має право на житло, держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, - не може бути підставою для вселення його в квартиру загальна площа якої становить 35,80 кв.м., а житлова лише 19,20 кв.м., разом зі ще 5 особами.

Вказана стаття навпаки передбачає право позивача побудувати, придбати, взяти в оренду житло, або ж отримати житло від держави та органу місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для нього плату відповідно до закону.

Крім того, відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

ЄСПЛ неодноразово зазначав про те, що концепція «житла» за змістом ст.8 Конвенції не обмежена житлом, яке зайняте на законних підставах або встановленим у законному порядку. «Житло» - це автономна концепція, що не залежить від класифікації у національному праві. Тому, чи є місце конкретного проживання «житлом», що б спричинило захист на підставі пункту 1 ст.8 Конвенції, залежить від фактичних обставин справи, а саме від наявності достатніх триваючих зв`язків із конкретним місцем проживання (рішення ЄСПЛ у справі «Баклі проти Сполученого Королівства» від 11 січня 1995 року, пункт 63).

В той же час, надані суду квитанції про оплату послуг з постачання газу на загальну суму 710,15 грн., послуг ОСББ на загальну суму 971,58 грн., та одна квитанція по оплаті за активну електроенергію в розмірі 116,64 грн., за період з січня 2021 року по серпень 2023 року, жодним чином не стверджує факт постійного проживання позивача в спірній квартирі та його участь в утриманні квартири на постійній основі. А інших доказів постійного проживання, користування чи утримання спірної квартири суду надано не було.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог, за безпідставністю, оскільки позивачем не наведено жодного належного та допустимого доказу підставності своїх позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 141, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А.І. Ліуш