Справа № Справа № 530/137/24
Номер провадження 2/530/186/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Ситник О.В.

при секретарі - Стрілець Л.Г.

за участю відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Зіньків цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму доходу громадян щомісячно, починаючи стягнення з моменту звернення до суду з позовом і до закінчення навчання.

В обґрунтування позову вказала, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі з 26.07.2003, який було розірвано рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області . Від шлюбу з відповідачем мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студентом денної форми навчання Полтавського університету економіки і торгівлі з 28.08.2023 по 30.06.2027, у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. Позивач зазначає, що добровільно відповідач матеріальної допомоги не надає, вона самостійно несе усі витрати на доньку, у тому числі і на навчання. Відповідач є здоровим та працездатним, на даний час працює та отримує грошові кошти, тому має змогу допомагати донці.

Ухвалою Зіньківського районного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, залучено судом ОСОБА_4 та зобов`язано позивача ОСОБА_2 надати докази про її доходи.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та надала довідку з Зіньківського відділу Полтавської філії Полтавського обласного центру зайнятості про те що вона на обліку як безробітна не перебуває, третя особа - ОСОБА_3 надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги позивача підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання з`явився , зазначив, що позовні вимоги не визнає з тих підстав, що дійсно у нього є дочка повнолітня ОСОБА_3 , він не заперечує щодо тих фактів що вона навчається та можливо і потребує матеріальної підтримки , але він на сьогодні не може надавати таку матеріальну підтримку про що відбулась розмова із дочкою , він вважав що його дочка зрозуміла про його скрутне на сьогодні становище, але як з`ясувалось не зрозуміла і тому він був здивований наявністю позову. Вказав що був військовослужбовцем та мобілізований у лютому 2022 року з самого початку війни , у березні 2023 року під час бойових дій він отримав поранення тяжкого ступеня ( підтверджується копією свідоцтва про хворобу № 13011 від 06.12.2023 року) , лікувався у госпіталі у м. Дніпро та м. Хмельницький . На даний час не придатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців , вказав що проходить комісію по встановленню групи інвалідності . На даний час він не отримує ніяких доходів , останню заробітну плату як військовослужбовця він отримав у грудні місяці 2023 року , це без бойових доплат , оскільки лікувався , дочці у січні 2024 року виповнилось 18 років , до цього він вчасно сплачував аліменти , це були великі суми , заборгованості він не має по виплаті аліментів , але на сьогодні відповідач вказав що незнає з чого надалі проживати , оскільки група інвалідності ще не встановлена , а по стану здоров`я він не може а ні служити а ні працювати , бо пересувається за допомогою милиці . У власності має житловий будинок який був придбаний у шлюбі із позивачкою по справі ОСОБА_2 , але документи оформлені на нього , на сьогодні в цьому будинку проживає колишня дружина ОСОБА_2 та їх дочка ОСОБА_3 , після розлучення він залишив будинок їм , сам же одружився вдруге та має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не проживає на даний час із другою сім`єю , а проживає із своєю матір`ю, яка є пенсіонеркою та допомагає йому у побуті , оскільки йому важко самому на даний час після поранення , рухомого майна не має , у власності має земельний пай який знаходиться в оренді , орендна плата в рік приблизно 14000 гривень . Вказав що не цурається своєї дочки , як міг воювати і отримувати виплати , то аліменти відраховувались вчасно і не у маленьких сумах , а на сьогодні у нього немає коштів взагалі і що буде далі він не знає , якщо встановлять групу інвалідності , то він і так може допомагати дочці в поза судовому порядку із пенсії по інвалідності , також є неповнолітній син , тому прохав відмовити у задоволенні позову . На запитання суду повідомив що колишня дружина ОСОБА_2 на скільки йому відомо не працює , є працездатною , утримує господарство , за увесь час що вони проживали разом працювала короткий час .

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з ОСОБА_1 перебувала в шлюбі з 26.07.2003, який було розірвано рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області від 22.03.2011 року (а.с. 5). Від шлюбу з відповідачем мають доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є студентом денної форми навчання Полтавського університету економіки і торгівлі з 28.08.2023 по 30.06.2027 (а.с.6), з матеріалів які надав відповідач вбачається, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем та мобілізований у лютому 2022 року , у березні 2023 року під час бойових дій він отримав поранення тяжкого ступеня , на підставі ст. 81 графи ІІ Розкладу хвороб непридатний до військової служби з переоглядом через 6 місяців ( підтверджується копією свідоцтва про хворобу № 13011 від 06.12.2023 року) , має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В ст.199 Сімейного Кодексу України закріплено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Суд вважає, що позивачкою не доведена необхідність отримання донькою, що продовжує навчання, матеріальної допомоги, оскільки в матеріалах справи відсутні будь які докази сплати ОСОБА_2 коштів за навчання, гуртожиток, продукти харчування, за одяг, відсутні будь які підрахунки за даними вимогами по позову , також позивачкою не надано доказів про її матеріальний стан . Суд не бере до уваги довідку про те, що вона не перебуває у центрі зайнятості , оскільки даний документ тільки підтверджує що позивачка не зверталась до центру зайнятості та не перебуває там як особа , яка шукає роботу . Суд при відкритті провадження по справі вказував позивачці та зобов`язував її надати докази її матеріального стану , але вона не скористалась своїм правом , а суд не має права збираєти сам докази по справі.

Крім того, законодавець в ст.199 СК України, крім умови про необхідність отримувати матеріальну допомогу студентом, ще визначив обов`язкову і вирішальну умову про можливість батьком надавати матеріальну допомогу.

Суд враховує, що відповідач сплачував аліменти, залишив позивачу спільний будинок в якому позивач проживає разом з донькою, сам він є учасником бойових дій, отримав поранення тяжкого ступеня , на даний час не працює, та непридатний до військової служби у зв`язку із пораненням з переоглядом через 6 місяців , лікарями вирішується питання про визначення йому статусу інваліда, проживає в господарстві разом з матір`ю пенсіонеркою , а також те, що відповідач має на утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на його утриманні.

Таким чином, враховуючи матеріальний стан відповідача, наявність на його утриманні іншої неповнолітньої дитини, стан його здоров`я на даний час та той факт , що стороною позивача не обгрунтовано позовні вимоги саме стягнення 1/4 частини всіх доходів відповідача , а прив`язка з вимогою про стягнення 1/4 частини доходів відповідача є абстрактною - суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову про стягнення аліментів на підставі вирішальної умови в розумінні ст. 199 СК України , а саме про відсутність матеріальної можливості відповідача ОСОБА_1 надавати таку матеріальну допомогу.

Позивач від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду звільнена на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відтак, відповідно до положень частини 6 статті 141 ЦПК України судовий збір в сумі 1211 грн 20 коп. необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81,133,134, 141, 263-265, ЦПК України, ст. ст. 7, 180, 182, 184, 191, 199, 200 Сімейного Кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

СуддяО. В. Ситник