Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2195/23
Провадження №: 2/332/75/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 березня 2024 р. м.Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді - Сінєльніка Р.В.,
при секретарі - Васильченко Н.О.,
Ухвалою від 04 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.39).
Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади.
На підставі наявних у справі доказів, зі згоди позивача, суд ухвалив рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, вивчивши і дослідивши письмові матеріали справи, аналізуючи і оцінюючи надані докази, приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Згідно зі ст. 207 Цивільного кодексу України, угода вважається здійсненою у письмовій формі, якщо її зміст та істотні умови зафіксовані у письмових документах.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Відповідно до ч.1 ст. 656 Цивільного кодексу України, предметом договору купівлі- продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору.
Відповідно до діючої судової практики, а саме Постанови Верховного Суду України від 13 листопада 2019 року у справі № 755/513/18: «Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передави майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Істотними умовами договору купівлі-продажу є умови про предмет та ціну. Ціна товару - це грошова сума, яка підлягає сплаті покупцем за одержану від продавця річ.
Згідно з частиною першою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього,
якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
При цьому, якщо покупець не виконує свого обов`язку щодо оплати переданого йому товару в установлений договором купівлі-продажу строк, то продавець набуває право вимоги такої оплати (частина третя статті 692 ЦК України), або розірвання договору з підстав, передбачених статтею 651 ЦК України.
Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Нормою статті 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Видаткова накладна була відправлена відповідачу, та за допомогою переписки через електронну пошту з ним була узгоджена ціна, кількість товару та його асортимент. В даному випадку саме видаткова накладна виступає формою письмового договору купівлі-продажу, в якій містяться його істотні умови. Істотними умовами договору купівлі-продажу вважаються умови про предмет і ціну. З вищенаведеної видаткової накладної та електронних повідомлень слідує, що сторони дійшли згоди щодо цих двох умов, тому договір може вважатись укладеним.
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Відповідно до ч.2 п.1 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Відповідно до діючої судової практики, а саме Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17 грудня 2013 року №14 «1.7. Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.»
Отже, відповідач, після отримання товару 12 лютого 2022 року, має зобов`язання щодо оплати позивачу грошових коштів за поставлений товар в день отримання товару.
Проте, у визначений строк 12 лютого 2022 року відповідач не оплатив позивачу відповідну грошову суму за отриманий товар, чим порушив вимоги ч.1 ст.692 ЦК України, та фактично прострочив виконання зобов`язання.
У період з 12 лютого 2022 року й до теперішнього часу відповідач не оплатив позивачу відповідну грошову суму за отриманий товар, чим продовжує порушувати умови договору купівлі- продажу, вимоги ч.1 ст.692 ЦК України, та виконання взятого на себе грошового зобов`язання.
Таким чином, відповідач порушив строк оплати грошових коштів за отриманий товар, визначений у видатковій накладній, та прострочив виконання взятого на себе грошового зобов`язання, чим порушив вимоги ст.526 ЦК України.
Відповідно до ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завданні простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Таким чином, ОСОБА_2 були порушені зобов`язання, отже, у відповідності до ст.611 ЦК України у даному випадку настають правові наслідки, встановлені у законі.
Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. ,
Індекси інфляції розраховуються Міністерством статистики України та публікуються в газеті «Урядовий кур`єр». Відповідно до ст.ст. 19, 21, 22 Закону України «Про інформацію» ці показники є офіційними, загальнодоступними та можуть бути використані для здійснення перерахунків грошових сум.
Розрахунок інфляційних втрат здійснювався за формулою наведеною у відповідності до листа Верховного Суду України від 03.04.1997 року № 62-97р. «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».
Інфляційні втрати від суми заборгованості за договором за період з 13 лютого 2022 року по 24 квітня 2023 року становлять 9657,22 гривень ; 3% річних від простроченої суми заборгованості за договором за період з 13 лютого 2022 року по 24 квітня 2023 року становлять 1203,18 гри.
Загальна сума заборгованості з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних складає:
З боку позивача були спроби врегулювати спір мирним шляхом, у тому числі шляхом переговорів, проте такі спроби результатів не дали.
21.04.2023року Адвокатським бюро «Юридична група Степанян» була направлена Письмова претензія до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості(а.с. 26), смс повідомленням на відомий ОСОБА_1 номер телефону боржника(а.с. 25). Боржник проігнорував повідомлення з вищезазначеною претензією .
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню.
Крім того, відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати : судовий збір в сумі 1073,60 грн. та витрати на правову допомогу, сплата яких підтверджена документально(а.с.30, 27-29, 31-32).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити .
Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 на користь фізичної особи ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_3 судові витрати в розмірі 1073,60 грн. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 11.03.2024 року..
Суддя Р.В. Сінєльнік