Справа № 727/53/24
Провадження № 2/727/447/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2024 року м.Чернівці

Шевченківський районний суд м.Чернівці

в складі : головуючого судді Танасійчук Н.М.

секретаря судових засідань Дячук І.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши, у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Чернівецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю.

У позові посилається на те, що він з 1992 року знайомий з ОСОБА_4 , з ним дружили та працювати разом на будівництві.

З роками дружба міцніла і з часом вони почали відноситися один до одного як брат до брага. Жодне святкування релігійних, державних свят, днів народжень не проходило без участі ОСОБА_4 , він посів гідне місце у родині ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати ОСОБА_4 - ОСОБА_6 . Не витримавши важкої втрати, ОСОБА_4 почав вживати алкогольні напої, перестав відвідувати роботу та почав вести антисоціальний спосіб життя, не слідкував за собою, не готував їжу. Через неоплачені комунальні послуги його помешкання відключили від світла та газу. Через ведення антисоціального способу життя та вживання алкогольних напоїв ОСОБА_4 , зламав ногу. Знаходився в помешканні де не має світла та тепла, за ним ніхто не доглядав, бо у нього рідних не було, одружений він не був, а його батько помер коли він ще був підлітком.

З`ясувавши катастрофічне становище в якому перебував ОСОБА_4 , ОСОБА_3 із дружиною ОСОБА_7 вирішили забрати ОСОБА_4 до себе додому. І з початку 2015 року ОСОБА_4 проживав у квартирі ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 де йому надавали допомогу у лікуванні, та вийти з кризового періоду в його житті.

Після того коли ОСОБА_4 одужав, залишився проживати в родині ОСОБА_5 .

Будучи членом сім`ї, ОСОБА_4 брав активну участь у формуванні спільного бюджету, зароблені кошти віддавали ОСОБА_7 , яка купувала їжу, одяг та сплачувала із спільних коштів усі необхідні комунальні платежі. Проводив ремонтні роботи в квартирі де проживав позивач та брав активну участь в його сім`ї.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який до дня своєї смерті проживав в АДРЕСА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається із квартири номер АДРЕСА_3 загальною площею 26,6 кв.м.

Спадкоємцем майна ОСОБА_4 є ОСОБА_3 , як особа з якою спадкодавець проживав однією сім`єю більше п`яти років та єдиний спадкоємець, оскільки родичів у померлого взагалі не було.

Так позивач , 21.12.2022 року звернувся до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Савчук В.Г. та подав відповідну заяву про прийняття спадщини, оскільки проживав із ОСОБА_4 , однією сім`єю до дня його смерті, більше як п`ять років.

29.06.2023 року приватним нотаріусом було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Вказана постанова мотивована тим, що для видачі свідоцтва про право на спадщину необхідно звернутися до суду та встановити факт проживання однією сім`єю не менше п`яти років до дня смерті спадкодавця.

У зв`язку із чим, ОСОБА_3 звернувся з позовом до суду, де просив встановити факт його проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 у період з 2015 року по день смерті останнього - ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Шевченківського районного суду від 04.01.2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі із призначенням справу до розгляду.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, просив її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 віднесла вирішення спору на розсуд суду .

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, покази свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) 16 грудня 2022 року, актовий запис №2898 (а.с.9).

Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 2015 року та до часу настання смерті останнього 15.12.2022 року проживали як одна сім`я, що підтверджується:

Нотаріально посвідченою заявою свідків - сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які проживають в будинку АДРЕСА_4 , та підтверджують факт проживання однією сім`єю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 16)

В матеріалах справи наявні також фотографії , із яких вбачається перебування ОСОБА_4 в колі сім"ї ОСОБА_3 (а.с.22-24).

Після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , позивачем було проведено його поховання, що підтверджено касовими ордерами витрат необхідних для поховання(а.с.14).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось належне йому майно, а саме квартира по АДРЕСА_5 що підтверджується копією свідоцтва про право власності серії НОМЕР_2 від 27 вересня 2006 року(а.с. 10-11) копією свідоцтва про право на спадщину виданого приватним нотаріусом Назарчук Г.Я. 11 вересня 2014 року . (а.с.12)

Зі спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Савчук В.Г. вбачається що за заявою ОСОБА_3 заведена спадкова справа, інші спадкоємці для прийняття спадщини на майно ОСОБА_4 до нотаріуса не зверталися(а.с.38-73)

Свідок ОСОБА_10 надала суду поясненння про те, що вона є дружиною позивача. Вказала, що разом з чоловіком на роботі працював ОСОБА_4 , з яким вони товаришували. ОСОБА_4 не був одружений. Із членів сім"ї у нього була тільки мама. Коли мама померла, він почав зловживати спиртними напоями , потім поламав ногу. За ним не було кому доглядати, тому вони з чоловіком забрали його до себе додому і вихожували його після травми. Коли ОСОБА_4 одужав, то залишився проживати в них , бо його помешкання було дуже занедбане, там відключили світло, пішла по стінах пліснява. ОСОБА_4 не міг самостійно справлятися з побутовими справами. Мосорочан проживав в одній кімнаті з її чоловіком, а вона з дітьми проживала в іншій кімнаті. ОСОБА_4 ходив разом з чоловіком на роботу, вони зароблені гроші віддавали їй, а вона вела господарство. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , у них вдома, раптово, від серцевого нападу. Вони з чоловіком похоронили його, бо більше нікого в ОСОБА_4 , крім них, не було.

Свідок ОСОБА_11 суду надав показання про те, що він є рідним братом ОСОБА_7 - дружини позивача. З сестрою він завжди підтримував дружні відносини і знає, що вони з чоловіком прийняли проживати до себе додому ОСОБА_4 , який після того як поламав ногу був безпорадним і за нього не було кому подбати , тому що він ніколи не був одружений, а матір вже померла. ОСОБА_12 у родині ОСОБА_5 був членом сім"ї. Він працював разом з ОСОБА_13 . Помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , саме в той час коли свідок приїхав з Києва і навідав сестру. Вони сиділи за столом і ОСОБА_12 раптово помер. Сім"я ОСОБА_5 здійснила поховання ОСОБА_14 .Позивач звернулася до суду з метою встановлення факту проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту проживання однією сім`єю має для позивача юридичне значення та необхідне їй для подальшого оформлення спадкових прав в нотаріальному порядку.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частинами 1 та 2 ст.1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Змістом положень ст. 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що у померлого, відсутні спадкоємці або інші особи які подали заяву про прийняття спадщини на час її відкриття окрім ОСОБА_3 .

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`ю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (пункт 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі, але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Відповідно до висновків, викладених в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року по справі №644/5818/18 (провадження № 61-8569св19), при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), підлягають врахуванню правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: проживання однією сім`єю із спадкодавцем; на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. Вказані висновки узгоджуються також з позицією Верховного суду, викладеною в постанові 19 квітня 2023 року по справі №308/10705/20 (провадження № 61-3317св22).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) також вказано, що про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Факт проживання позивача із спадкодавцем однією сім`єю не менше 5 років на час смерті останнього підтверджується письмовими доказами, а також можуть бути підтверджені в судовому засіданні показаннями свідків.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року, доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі №484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.

За змістом ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою (ст.81 ЦПК України).

Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

У відповідності до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідків суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо встановлення факту його постійного проживання з ОСОБА_4 в квартирі АДРЕСА_6 з початку 2015 року по день його смерті, ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 разом проживали; харчувалися; мали спільний бюджет, спільні справа та обов`язки; були пов`язані спільним побутом, брали участь у спільних витратах; сплачували комунальні послуги, суд приходить до висновку, що відносини ОСОБА_4 та ОСОБА_3 складали сім`ю.

Вказані обставини також підтверджені в судовому засіданні показами свідків.

Суд також враховує, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_4 проживав разом зі ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_6 , в якій і настала смерть ОСОБА_4 , саме позивачу було видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 16.12.2022 року, які він надав до суду. Після смерті ОСОБА_4 , позивач здійснював організацію його поховання, поніс витрати на поховання ОСОБА_4 , що підтверджується квитанцією про оплату послуг поховання та накладною від 16 грудня 2022 року.

З огляду на викладене, а також враховуючи те, що встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем породжує для позивача юридичні наслідки, є необхідним для реалізації права на оформлення спадкового майна та чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 9, 10, 12, 13, 258-259, 264, 265, 268, 315, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_3 до Чернівецької міської ради про встановлення факту проживання однією сім`єю - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ; паспорт НОМЕР_3 ; РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 ) та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю в АДРЕСА_2 ., у період з 2015 року до часу смерті останнього -15 грудня 2022 року

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 10.03.2024 року.

Суддя Танасійчук Н.М.