КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/6727/2024 Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Гаращенка Д.Р., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року про зупинення провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко Яна Олександрівна про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року АТ «Міжнародний інвестиційний банк» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило:

1) визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, що посвідчений 20.04.2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиненко Я.О. та зареєстрований в реєстрі за № 322.

2) скасувати державну реєстрацію права власності в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер відомостей про речове право 49998957, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, з одночасним припиненням права власності ОСОБА_2 та відновленням на об`єкт нерухомого майна, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0, права власності ОСОБА_1 на підставі:

- 1/3 частина квартири - на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, індексний номер: 899093, виданого Реєстраційною службою Головного управління юстиції у місті Києві 01.03.2013;

- 1/3 частина квартири - на підставі договору дарування, посвідченого Войтовським В.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.02.2016 року, за реєстровим № 433;

- 1/3 частина квартири - на підставі договору дарування, посвідченого Войтовським В.С., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 17.05.2016, за реєстровим № 1510.

12 вересня 2023 року представником відповідача до суду першої інстанції було подано клопотання про зупинення провадження у даній справі.

В обгрунтування клопотання посилався на те, що позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.11.2014 року між АТ «МIБ» та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 00091.13-CBD/SUR. Будучи боржником, ОСОБА_1 , уклавши спірний договір діяла на шкоду АТ «Міжнародний інвестиційний банк» як кредитора, та мала на меті ухилитися від сплати боргу та позбавити позивача права здійснити звернення стягнення на майно ОСОБА_1 як боржника.

В провадженні Господарського суду міста Києва знаходиться справа № 910/2794/22 зa позовом ОСОБА_1 до АТ «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання недійсним договору поруки від 10.11.2014 року № 00091.13-CBD/SUR.

Встановлена судом недійсність договору поруки - спростує твердження позивача щодо намагання ОСОБА_1 , як поручителя ухилитись від сплати боргу за кредитним договором, оскільки виключить існування правовідносин між позивачем та ОСОБА_1 ..

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року клопотання представника відповідача про зупинення провадження задоволено.

Зупинено провадження у справі № 757/20622/23-ц за позовом Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Литвиненко Яна Олександрівна про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації до набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі № 910/2794/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання договору недійсним.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою, представник АТ «Міжнародний інвестиційний банк» - Людвик К.А. подав апеляційну скаргу, в якій просив її скасувати та направити справу для продовження розгляду справи до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що предметом розгляду у даній справі № 757/20622/23-ц є вимога AT «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання недійсним договору дарування квартири та скасування державної реєстрації. Вказував, що правовою підставою заявлених позовних вимог щодо визнання недійсним договору дарування є статті 13, 234 ЦК України.

Натомість предметом господарської справи № 910/2794/22, яка перебуває на розгляді у Господарському суді м. Києва, є позовна заява ОСОБА_1 до AT «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання договору поруки № 00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 року недійсним, що вбачається зі змісту поданої до суду першої інстанції представником ОСОБА_1 , адвокатом Борсенко О.В. ухвали про відкриття провадження у справі № 910/2794/22. Однак оцінити підстави позову у господарській справі не вбачається можливим, оскільки відсутні в матеріалах цивільної справи № 757/20622/23-ц копія позовної заяви ОСОБА_1 ..

Вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не навів мотивів, на підставі яких він дійшов висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи № 757/20622/23-ц, неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору на підставі наявних в матеріалах справи доказів. При цьому в матеріалах цивільної справи № 757/20622/23-ц міститься рішення Господарського суду м. Києва від 13.07.2021 року у справі № 910/3800/21 та постанова Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі № 910/3800/21. Так, у господарській справі № 910/3800/21 зокрема, розглядалася позовна вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним підпункт 5.4 договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 року.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції про зупинення провадження у даній цивільній справі призводить до затягування строків її розгляду і перебування в стані невизначеності учасників процесу, і як наслідок порушує положення частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справ упродовж розумного строку.

01 лютого 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_1 - адвоката Борисенко Олександра Вікторовича, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає, що доводи апеляційної скарги не доводять того, що при винесенні ухвали про зупинення провадження суд першої інстанції порушив норми процесуального права, або неправильно застосував норми матеріального права.

Також вважає, що при наявності між сторонами судового спору про дійсність договору поруки, який перебуває на розгляді суду господарської юрисдикції, цивільний суд у даній справі позбавлений можливості самостійно встановити відносини поруки на підставі договору поруки № 00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 року, який оспорюється у іншій справі № 757/20622/23-ц.

Розгляд цивільним судом даної справи без урахуванням висновків господарського суду щодо дійсності поруки (розгляд якого віднесено до предметної юрисдикції господарського суду) суперечитиме загально-правовій категорії «стабільності та остаточності судових рішень» на якій грунтується принцип «правової визначеності».

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про зупинення провадження, суд першої інстанції керувався п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України та правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 01 лютого 2017 року в справі №6-1957цс16, обгрунтовував свої висновки тим, що справи є взаємопов`язаними та розгляд справи № 757/20622/23-ц є неможливим до вирішення Господарським судом м. Києва справи № 910/2794/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» про визнання договору недійсним.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої пункту 6 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

З огляду на зазначені вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати:

- чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається судом, з предметом доказування в конкретній іншій справі, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства;

- чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

Об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

В постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №357/10397/19 (провадження №61-5752сво21) вказано, що: «метою зупинення провадження у справі згідно з пунктом 6 частини першої статті 251 ЦПК України є виявлення обставин (фактів), які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому провадженні, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в іншій справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у справі, провадження у якій зупинено, зокрема факти, що мають преюдиційне значення. З огляду на вимоги закону для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду слід у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи. Отже, необхідність в зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у даній справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи. Разом з тим, необхідно враховувати, що відповідно до пункту 6 частини першої статі і 251 ЦПК України суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду».

Встановлено, що предметом розгляду у справі № 910/2794/22 (до вирішення якої зупинено провадження у цій справі) є визнання недійсним договору поруки від 10.11.2014 року № 00091.13-CBD/SUR. Натомість, предметом спору у цій справі № 757/20622/23-ц є визнання недійсним договору дарування квартири та скасування державної реєстрації.

Крім того, в матеріалах даної цивільної справи міститься зокрема постанова Верховного Суду від 20.07.2022 року у справі № 910/3800/21 (а.с. 71-76 том 1).

Судом апеляційної інстанції встановлено, у господарській справі № 910/3800/21 зокрема, розглядалася позовна вимога ОСОБА_1 про визнання недійсним підпункт 5.4 договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014. Відмовляючи у задоволенні позову щодо визнання недійсним підпункту 5.4 договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 господарські суди обгрунтували, що згідно п. 5.5. договору поруки сторони передбачили, що договір представниками сторін прочитаний, відповідає намірам сторін та досягнутим між сторонами домовленостям, що засвідчується власними підписами сторін, які діють з повним розумінням предмету та змісту договору. Оскільки матеріалами справи не підтверджено недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним підпункту 5.4. договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 року.

Таким чином, у господарській справі № 910/3800/21 була надана оцінка дійсності та укладеності договору поруки №00091.13-CBD/SUR від 10.11.2014 року в певній частині умов договору.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що оскільки зібрані у справі, що переглядається докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду, немає об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи про визнання недійсним договору поруки.

Крім того, зупинивши провадження у справі до вирішення іншої справи, провадження в якій також зупинено, суд першої інстанції порушив право сторін на судовий розгляд справи протягом розумного строку, не врахувавши дати відкриття провадження у такій та передбачені процесуальним законом строки її розгляду, і що таке процесуальне рішення не відповідає принципу ефективності судового процесу, спрямованому на недопущення затягування розгляду справи.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та такі критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини від 27 червня 2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»).

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, а доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції вважає, що у суду першої інстанції не було правових підстав для зупинення провадження в цій справі, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а тому ухвала суду відповідно до п.4 ч.1 ст.379 ЦПК України, підлягає скасуванню, як така, що постановлена з порушенням норм процесуального права, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 381 ЦПК України, Київський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Міжнародний інвестиційний банк» задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 18 грудня 2023 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «28» лютого 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді Д.Р. Гаращенко

В.І. Олійник