ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 553/977/23 Номер провадження 22-ц/814/1808/24Головуючий у 1-й інстанції Подмаркова Ю.М. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

22 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Одринської Т.В., Панченка О.О.,

вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів

УСТАНОВИВ:

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів задоволено.

Із вказаним рішення не погодилась відповідачка ОСОБА_1 та оскаржила його в апеляційному порядку.

Вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження, суд перевіряє дотримання скаржником строку на апеляційне оскарження, передбаченого статтею 354 ЦПК України, а також відповідність апеляційної скарги вимогам статті 356 ЦПК України.

Щодо дотримання строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

З матеріалів справи вбачається наступне.

22.01.2024 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення.

30.01.2024 складено повний текст рішення.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 12.02.2024, тобто з дотриманням процесуального строку на апеляційне оскарження.

Щодо клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Однією із засад цивільного судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи, що є складовою права на доступ до правосуддя.

У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 § 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним; воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Суд повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати статті 6 § 1, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Зокрема, у рішенні Європейський суду з прав людини від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» зазначено, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Чинним цивільно-процесуальним законодавством України передбачено можливість вирішення судом питання відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення їх розміру або звільнення від його сплати.

Так, частиною 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. За вказаних підстав, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік;

або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; Підпункт "б" пункту 2 частини першої статті 8 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018 в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; Підпункт "в" пункту 2 частини першої статті 8 із змінами, внесеними згідно із Законом № 2443-VIII від 22.05.2018 г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Частина перша статті 8 в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017\

Частиною вказаної статті визначено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 906/308/20, на підставі пункту першого частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір», тобто майновий критерій, може бути застосований до фізичних осіб, що мають процесуальний статус у справі як позивача, так і відповідача.

ОСОБА_1 не посилалась, як на підстави звільнення від судового збору на п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону (не зазначала та не доводила, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік).

Посилання на її соціальний статус (члена сім`ї багатодітної родини) не можу бути застосований, як підстава звільнення від сплати судового збору (чи відстрочення його сплати) відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону, оскільки розповсюджується тільки на позивачів.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду приймає до уваги доводи ОСОБА_1 , що апеляційна скарга подана нею в інтересах малолітньої дитини.

Таким чином, застосовною у даному випадку є норма пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір», яка передбачає, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

У даному спорі за позовом платника аліментів про зменшення розміру аліментів, що стягуються на малолітню дитину сторін, ОСОБА_1 представляє інтереси неповнолітньої дитини, на користь якої такі аліменти стягуються, тому, колегія суддів апеляційного суду вважає, що в силу пункту 14 частини 2 статті 3 Закону України «Про судовий збір» скаржниця звільнена за законом від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, поданої в інтересах дитини.

За таких обставин, апеляційне провадження у справі необхідно відкрити.

Керуючись статтями 133, 136, 359, 360, 361 ЦПК України, п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Відкрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 січня 2024 року.

Копію ухвали про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів направити учасникам справи.

Роз`яснити учасникам справи право подачі відзиву в письмовій формі на апеляційну скаргу в 10-денний строк з моменту отримання копії даної ухвали з дотриманням норми ч. 4 ст. 360 ЦПК України.

Звернути увагу учасників справи, що відзив на апеляційну скаргу повинен відповідати вимогам ч. 2 ст. 360 ЦПК України.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя П.С. Абрамов

Судді Т.В. Одринська

О.О. Панченко