Єдиний унікальний номер 725/290/23
Номер провадження 2-ві/725/3/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.02.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі головуючої судді Федіної А.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Першотравневого районного суду м. Чернівці Іщенка І.В. в рамках судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

В рамках судового розгляду Першотравневим районним судом м.Чернівці в складі головуючого судді Іщенка І.В. цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу відповідач звернувся до суду із заявою про відвід судді, посилаючись на наступні обставини.

Так, 08.02.2024 року він подав до суду позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, який просив об`єднати в одне провадження з позовом ОСОБА_2 до нього про стягнення коштів в порядку регресу. Вказаний позов за результатами автоматизованого розподілу було передано для розгляду судді Першотравневого районного суду м.Чернівці Іщенку І.В. Разом з тим, 12.02.2024 року на електронну адресу його представника надійшла ухвала про самовідвід судді Іщенка І.В., який мотивований тим, що при вирішенні вказаного спору суддя може висловити свою думку, щодо обставин, які мають значення для вирішення даної справи. Вважає, що винесення суддею такої ухвали є спробою затягування часу відкриття провадження у справі, оскільки вимоги про визнання правочину недійсним є первинними від вирішення яких залежить доведеність факту наявності підстав для стягнення з нього грошових коштів.

Звертав увагу на тривалий розгляд справи судом, а також на відсутність звукозаписів судового засідання.

Наведені вище обставини в їх сукупності вважає такими, що свідчать про наявність сумнівів у неупередженості судді та є підставою для його відводу.

До вказаної заяви про відвід 26.02.2024 року на електронну пошту суду надійшли пояснення представника відповідача, адвоката Максимчук А.В., в яких остання просила заявлений відвід розглядати без її участі та звертала увагу на висновки викладені у постанові ВС у справі №908/137/18 щодо задоволення відводу з метою виключення сумнівів у неупередженості судді у стороннього спостерігача.

У відповідності до вимог ч.2, 3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, дану заяву передано для розгляду по сутті Першотравневого районного суду м. Чернівці Федіній А.В.

У відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши матеріали заяви, суд приходить до висновку про відсутність підстав для повідомлення учасників справи та питання про відвід судді може бути вирішене без їх участі.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Мартиненко та Мироненко проти України» суд прийшов до висновку, що особиста безсторонність суду презюмується поки не доведено протилежного.

Так, розгляд справи незалежним та неупередженим судом є принципом забезпечення права на справедливий суд в контексті положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України, а тому будь-які сумніви щодо неупередженості судді мають оцінюватись з точки зору розумного сумніву.

Виходячи із практики ЄСПЛ поняття безсторонності судді, його неупередженості чи прихильності, має вирішуватися не лише зі сторони правових переконань професійних суддів, але й можливих висновків стороннього спостерігача з врахуванням певних обставин кожної конкретної справи.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

У своїй практиці Європейський Суд з прав людини розмежував суб`єктивний та об`єктивний підходи до безсторонності та вказав на можливість її перевірки різними способами.

Так, у справі «Білуха проти України» зазначено, що наявність безсторонності, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що доводи представника відповідача про відсутність неупередженості судді Іщенка І.В. зводяться до його заперечень проти процесуальних рішень прийнятих суддею, зокрема щодо заявленого самовідводу в рамках розгляду поданого ним позову про визнання правочину недійсним.

Згідно п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 р., схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27.07.2006р. за № 2006/23, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, зокрема у випадку, коли у судді склалося реальне упереджене ставлення до якоїсь зі сторін або судді з його власних джерел стали відомі певні докази чи факти стосовно справи, яка розглядається.

Таким чином, заявити самовідвід є не лише правом, але й обов`язком судді, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді (суду), в тому числі щодо заявленого ним самовідводу в рамках судового розгляду іншого спору за участю тих самих сторін, не може бути підставою для його відводу та не свідчить про спрямованість заявленого самовідводу на затягування розгляду справи.

Наведене узгоджується також із роз`ясненнями, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади процесуальні дії судді» відповідно до якого законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом.

Щодо посилань відповідача на відсутність в матеріалах справи звукозаписів судового засідання, слід звернути увагу на положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України відповідно до якої фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, а також п. 2 Розділу ІІІ Інструкції щодо роботи з технічними засобами фіксування судового засідання, затвердженої наказом ДСА України від 06.06.2022 року №156, відповідно до якого після завершення фіксування та збереження технічного запису судового засідання в протоколі (журналі) цього засідання засобами підсистеми відеоконференцзв`язку автоматично формується вебпосилання на технічний запис, збережений в централізованому файловому сховищі.

Також, вказаною Інструкцією передбачено, що учасники справи можуть отримати копію технічного запису судового засідання (копію відео- та (або) звукозапису), зокрема у разі подання учасником справи заяви про видачу копії запису судового засідання та пред`явлення підтвердження сплати судового збору, відповідальна особа суду може обрати один з наступних способів видачі копії технічного запису судового засідання: надати засобами підсистеми відеоконференцзв`язку доступ до запису судового засідання в Електронному кабінеті користувача Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС). Цей спосіб можливий за умови реєстрації відповідного учасника справи в ЄСІТС; надати запис на оптичному диску у вигляді файлу, попередньо скопіювавши його із підсистеми відеоконференцзв`язку, автоматизованої системи діловодства суду чи з іншого цифрового носія, на якому в суді зберігається відповідний запис судового засідання.

Отже, твердження відповідача про упередженість судді з підстав зазначених у заяві є його суб`єктивними судженнями та не можуть бути враховані як такі що мають об`єктивний характер, оскільки особиста безсторонність суду презюмується поки не доведено протилежного.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст.33, 34, 36, 39, 40, 41, 258, 259, 260, 268, 353, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про відвід судді Першотравневого районного суду м. Чернівці Іщенка І.В. в рамках судового розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів в порядку регресу відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна