ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 671/2452/23

Провадження № 22-ц/4820/581/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» на рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 січня 2023 року (суддя Подіновська Г.В.) за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики,

в с т а н о в и в :

У жовтні 2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (далі - ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 21.08.2019 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №2879644 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, шляхом підписання електронним підписом відповідача заявки на укладення вказаного договору, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу 5000 грн. на поточний/картковий рахунок НОМЕР_1 , вказаний ним при оформленні Договору позики, а відповідач зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 20.09.2019. Позикодавець свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі та перерахував відповідачу грошові кошти на номер карти, вказаний відповідачем при оформленні договору, проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не здійснив жодного платежу, передбаченого умовами договору.

10 березня 2020 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали Договір факторингу №002-100320 від 10.03.2020, а ТОВ «Сіроко Фінанс» в свою чергу відступило Право вимоги на користь ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на підставі договору факторингу №20210622/1 від 22.06.2021.

Згідно умов вказаного договору та у відповідності до ст.512 ЦК України ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», включно і до ОСОБА_1 .

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 зобов`язань за договором позики, станом на 31.10.2022 у нього утворилась заборгованість у сумі 28039,77 грн., а саме: залишок заборгованості за тілом - 5000 грн.; залишок заборгованості по процентам за користування - 2400 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування - 2500 грн.; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування (нараховані новим кредитором за період з 09.09.2021 по 06.01.2022) 16200 грн.; інфляційне збільшення - 1939,77 грн. (період нарахування 21.09.2019 23.02.2022).

Із урахуванням викладеного, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором позики №2879644 від 21.08.2019 в розмірі 28039,77 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 7000,00 грн.

Рішенням Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 січня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» відмовлено.

Суд керувався тим, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт надання первісним кредитором відповідачу позики та розмір позичених коштів, а наданий ним розрахунок заборгованості за договором є необґрунтованим. Також у справі відсутні достатні докази набуття ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики.

В апеляційній скарзі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», посилаючись на порушення судом норм матеріального та неправильне застосування норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог скарги зазначено, що на підтвердження наявної заборгованості ОСОБА_1 позивачем подано до суду виписку з особового рахунку відповідача, яка є підтвердженням виконаних операцій, а саме, надання кредиту, наявності заборгованості, та відноситься до первинних документів. Крім того, наведений у такій виписці борг не спростований відповідачем жодним доказом, проте суд першої інстанції не врахував ні відсутності будь-якого заперечення зі сторони відповідача стосовно позову, ні стосовно перерахованих коштів, ні інших обставин. Суд першої інстанції не застосував правильно норми чинного законодавства та правові позиції Верховного Суду, не дав належної оцінки зібраним доказам і дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

В силу ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 247 ЦПК України у такому випадку судове засідання не проводиться, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи із наступного.

Частиною першою статті 375 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 21.08.2019 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір позики №2879644. Договір укладений в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті: https://mycredit.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та акцептована відповідачем 21.08.2019 шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію» та ч. 1 ст. 205 ЦК України) заявки на укладення договору №2879644 від 21.08.2019 про прийняття пропозиції укласти договір позики.

Відповідно до п.1 договору позики №2879644, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У п.2 договору позики передбачено, що сума позики становить 5000 грн., строк позики 30 днів, дата повернення позики 20.09.2019, базова процентна ставка 1,60% у день, розмір акційних процентів становить 1,52 % у день, розмір процентів на прострочену позику 2,70 % у день. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики та у випадку дострокового її повернення підлягають відповідному перерахунку.

Також, за умовами договору позики №2879644 від 21.08.2019 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника НОМЕР_1 , вказаний ним при оформленні договору позики. Вказаний договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором (пункт 6 договору).

10 березня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Сіроко Фінанс» укладено договір факторингу № 002-100320, за яким відбулося відступлення права грошової вимоги на користь ТОВ «Сіроко Фінанс», який набув статусу кредитора.

22 червня 2021 року ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та ТОВ «Сіроко Фінанс» уклали договір факторингу № 20210622/1.

Відповідно до пункту 2.1.3 цього договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, відповідно до вимог чинного законодавства. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Реєстр прав вимог в паперовому вигляді є невід`ємною частиною цього договору та підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України (в редакції на час виникнення спірних відносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону України від 3 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Із положень частини першої статті 638 ЦК України слідує, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

В силу частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Із положень частини другої статті 625 ЦК України слідує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Кредитний договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, в тому числі із застосуванням електронного підпису.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором і новим кредитором. Одним із різновидів відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Зобов`язання за договором повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до його умов, а також вимог актів цивільного законодавства.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

У разі прострочення боржником грошового зобов`язання настають наслідки такого прострочення у виді нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних від простроченої суми.

Право на звернення до суду гарантується чинним законодавством і може бути реалізоване, зокрема, коли особа вважає, що її право порушується, не визнається або оспорюється. При цьому саме на позивача покладається обов`язок довести порушення своїх прав, свобод та інтересів у спірних правовідносинах.

Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси цієї особи, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Зібрані докази вказують на те, що 21 серпня 2019 року ОСОБА_1 уклав із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» в електронній формі кредитний договір, за умовами якого вказана фінансова установа перерахувала на картковий рахунок ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 5000 грн., а останній зобов`язався повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними коштами в порядку, визначеному договором.

У справі відсутні дані про виконання ОСОБА_1 грошового зобов`язання за цим договором.

Протягом 2020-2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором факторингу відступило право вимоги до ряду боржників на користь ТОВ «Сіроко Фінанс», яке, у свою чергу, за таким же договором відступило це право позивачу.

ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» не довело належними та допустимими доказами як відступлення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на користь ТОВ «Сіроко Фінанс», так і відступлення ТОВ «Сіроко Фінанс» на свою користь права вимоги до ОСОБА_1 за договором позики. Надані позивачем письмові докази додатки до договорів факторингу (а.с. 17-19, 33-35) достовірно та об`єктивно не підтверджують цю обставину.

Такими доказами могли бути підписані сторонами та завірені печатками відповідні реєстри прав вимог, до яких внесена вимога до ОСОБА_1 за договором позики, проте вказані документи не були надані позивачем суду першої інстанції.

При цьому суд апеляційної інстанції не приймає до розгляду додані ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» до апеляційної скарги витяг з акта приймання-передання від 10 березня 2020 року та реєстр прав вимоги №20210622/1 від 22 червня 2021 року, оскільки ці письмові докази подані позивачем без дотримання вимог статей 83, 367 ЦПК України.

Отже, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» не довело порушення своїх прав у спірних правовідносинах.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правомірно керувався тим, що позов ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» є необґрунтованим і не підлягає задоволенню.

Твердження ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» про те, що ним набуто право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики не відповідають фактичним обставинам справи.

Суд першої інстанції правильно визначився з правовими нормами, які регулюють спірні правовідносини. Доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального права є необґрунтованими.

Посилання ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» в апеляційній скарзі на правові висновки, висловлені Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року (справа №910/10963/19), щодо переходу права вимоги за договором є безпідставними, оскільки в цій справі та справі, яка переглядається судом апеляційної інстанції, встановлені різні обставини. Зокрема, за матеріалами справи, в якій Верховним Судом сформовані правові позиції договори відступлення прав вимоги від 31 грудня 2014 року та від 4 липня 2015 року визнані нікчемними, тобто такими, що не створили юридичних наслідків для набувачів прав. Натомість, у справі, яка переглядається апеляційним судом дійсність договорів факторингу не оспорюється сторонами.

Водночас є помилковими висновки суду першої інстанції про недоведеність факту надання первісним кредитором відповідачу позики та розміру позичених коштів, відтак ця невідповідність не вплинула на правильність вирішення справи та не може бути підставою для скасування судового рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 року).

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишає без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» залишити без задоволення.

Рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 04 січня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк