Провадження №2/369/1423/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2024 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Янченка А.В., за участі секретаря судового засідання Безкоровайної М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Києві питання щодо ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 760/23436/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій, -

ВСТАНОВИВ:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області на підставі ухвали Київського апеляційного суду від 23.01.2024 року надійшли матеріали цивільної справи №760/23436/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій.

Вказаною ухвалою Київського апеляційного суду ініційовано питання щодо вирішення питання про постановлення додаткового рішення по вказаній справі.

Зі змісту ухвали Київського апеляційного суду від 23.01.2024 року вбачається, що в судовому засіданні апеляційного суду позивач вказувала на те, що відповідач не повернув їй суму боргу за договором у розмірі 88920 грн., у зв`язку з чим вказану суму вона просила суд стягнути з відповідача, однак, суд першої інстанції вказану вимогу не вирішив. Зазначила, що вона мала намір звернутися до суду, щоб він ухвалив з цього приводу додаткове рішення.

У судове засідання 29.02.2024 року учасники справи не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі, заперечив проти ухвалення додаткового рішення.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що в ухваленні додаткового рішення слід відмовити з наступних підстав.

Позивач звернувся із позовною заявою до Солом`янського районного суду міста Києва, в прохальній частині якої просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу у розмірі 274 899,82 грн (що складаються з суми штрафу 52 992,00 грн, сума трьох відсотків річних 39 730,29 грн, суми інфляційних збитків 93 257,53 грн).

Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 07.09.2021 року справа передана за підсудністю до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22.02.2022 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі.

15.12.2022 року до канцелярії суду від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій вона просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму боргу у розмірі 274899,82 гривень, що складаються з суми штрафу 52992,00 гривень, суми 3% річних 43779,20 гривень, суми інфляційних збитків 145775,73 гривень, а також стягнути судові витрати.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08.06.2023 року позовні вимоги позивача задоволені в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму штрафу у розмірі 52992 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок, суму трьох відсотків річних у розмірі 43779 (сорок три тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок, суми інфляційних збитків у розмірі 145775 (сто сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 73 копійки та суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3319 (три тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Згідно із ч. 2 ст.264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Позов як складне явище має декілька елементів, до яких відносяться: предмет, підстава, зміст.

Предмет позову це частина позову, яка складає матеріально-правову вимогу позивача до відповідача.

Підстава позову це частина позову, яка відображає обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і докази, що стверджують позов.

Зміст це частина позову, яка відображає звернену до суду вимогу про здійснення певних дій, пов`язаних із застосуванням конкретних способів захисту порушеного, оспореного чи невизнаного права.

Значення елементів позову полягає у тому, що за ними визначаються межі судового розгляду, адже суд відповідно до ст. 13 ЦПК розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог.

Так, предмет позову, тобто певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, повинен бути чітко визначений позивачем у прохальній частині позовної заяви, оскільки резолютивна частина рішення суду, по суті, відображає позовні вимоги, викладені у прохальній частині позовної заяви, та повинна викладатися чітко й безумовно, з метою його належного виконання.

Таким чином, позовні вимоги викладаються у прохальній частині позовної заяви. У прохальній частині позову було викладено чотири позовні вимоги, а саме: 1) стягнення суми штрафу у розмірі 52992 (п`ятдесят дві тисячі дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 00 копійок; 2) стягнення суми трьох відсотків річних у розмірі 43779 (сорок три тисячі сімсот сімдесят дев`ять) гривень 20 копійок; 3) стягнення суми інфляційних збитків у розмірі 145775 (сто сорок п`ять тисяч сімсот сімдесят п`ять) гривень 73 копійки; 4) стягнення суми сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3319 (три тисячі триста дев`ятнадцять) гривень 00 копійок. Судом було у повному обсязі розглянуто кожну вимогу, досліджено обставини справи щодо кожної з вимог та надана оцінка доказам. Таким чином, судом було ухвалене рішення щодо кожної позовної вимоги, що ставилася позивачем у прохальній частині позову. Дані позовні вимоги також були підтверджені позивачем у подальших заявах. Вимога про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу за договором у розмірі 88920 грн позивачем у прохальній частині позову не заявлялася, а отже не могла бути розглянута судом.

Крім того, якщо до позовних вимог, заявлених позивачем, додати вимогу суми боргу за договором у розмірі 88920 грн, ціна позову складатиме: сума боргу 88920,00 грн + 52992,00 копійок штрафу + сума трьох відсотків річних 43779,20 грн + сума інфляційних збитків 145775,73 грн = 331 466,93 грн. В той же час, у позовній заяві зазначена ціна позову у розмірі 274 899,20 грн, а отже задоволення вимог на суму 331466,93 грн буде виходом за межі позовних вимог та порушенням принципу диспозитивності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Отже, судом було ухвалено рішення з приводу всіх вимог, які заявлялися позивачем та з приводу яких досліджувались докази. За таких обставин, суд не вбачає підстав для ухвалення додаткового судового рішення.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відмова в ухваленні додаткового рішення про стягнення суми боргу за договором у розмірі 88920 грн у цивільній справі №760/23436/21, не позбавляє позивача можливості ще раз звернутись до суду із позовною заявою із вказаними вище вимогами.

Керуючись ст. ст. 260, 263, 270 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в ухваленні додаткового рішення по цивільній справі № 760/23436/21 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості та штрафних санкцій, в частині стягнення суму боргу за договором у розмірі 88920 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повну ухвалу складено: 13.03.2024 року.

Суддя А.В. Янченко