_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/9141/24
Провадження № 2/947/2765/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Гниличенко М.В.

при секретарі Тіщенко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Одеси у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд -

ВСТАНОВИВ:

14.03.2024 року позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уточнивши позовні вимоги, звернулась до Київського районного суду м.Одеси із позовом до відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами та зареєстрований 12.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02, посилаючись на те, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей, однак, подружні стосунки не складаються, не має спільних інтересів, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу є неможливим, у зв`язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду із позовом. Позивачка просить залишити після розірвання шлюбу прізвище « ОСОБА_3 ». Також, просить залишити проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її фактичного проживання, до досягнення дітьми повноліття. Спор з приводу проживання дітей відсутній. Спору щодо поділу спільного майна на теперішній час не існує.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024 року вищевказану справу було розподілено судді Гниличенко М.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 29.03.2024 року справа була відкрита за правилами спрощеного позовного провадження, передбаченого ст.ст.274-279 ЦПК України, оскільки підпадає під ознаки малозначної справи, з повідомленням /викликом/ сторін за наявними у справі матеріалами.

Вищевказана ухвала була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.ст.128, 131 ЦПК України.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Івченко Б.Б. до судового засідання не з`явились, належним чином повідомлялись, через електронну пошту суду позивач ОСОБА_1 надала заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити та справу розглянути за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, належним чином повідомлявся, через електронну пошту суду надав заяву, якою не заперечував проти позовних вимог в частині розірвання шлюбу та залишення проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю, просив справу розглянути за його відсутністю.

Суд вважає докази, які є в матеріалах справи повними та достатніми для розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 / до шлюбу - « ОСОБА_6 »/ 12.01.2010 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02, що вбачається із свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12.01.2010 року./а.с.26/.

Судом встановлено, що від шлюбу у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 11.02.2010 року серія НОМЕР_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що вбачається із копії свідоцтва про народження, яке видано 14.11.2020 року серія НОМЕР_3 , батьками в яких вказані сторони по справі /а.с.15,16/.

Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Загальна декларація прав людини у ч.2 ст.16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст.23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.

За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.

Відповідно постанови від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Суд вважає, за можливе позовні вимоги щодо залишення проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її фактичного проживання, задовольнити, оскільки відповідач, як батько дітей, не заперечує проти проживання дітей разом з матір`ю, тобто відсутній спір між батьками. Однак, суд зауважує, що вимога в частині залишити проживати неповнолітніх дітей разом з матір`ю до їх повноліття, не узгоджується з нормами ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає, у разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом; місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, встановлених законом.

Залишення неповнолітніх дітей проживати разом із матір`ю не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатував з ким залишаються проживати діти після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому їх місце проживання, оскільки встановлено, що після припинення шлюбних відносин неповнолітні діти залишились проживати з позивачкою, та батько дитини проти цього не заперечує.

На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача щодо розірвання шлюбу та залишення проживати неповнолітніх дітей разом з матір`ю підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 211, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_6 »/ та ОСОБА_2 , зареєстрований 12.01.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 02, які від шлюбу мають двох дітей розірвати.

Шлюб між ОСОБА_1 / до шлюбу « ОСОБА_6 »/ та ОСОБА_2 , вважати розірваним у день набрання чинності цим рішенням.

Позивачці ОСОБА_1 після розірвання шлюбу залишити прізвище « ОСОБА_3 ».

Залишити проживання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , разом з матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її фактичного проживання.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , судовий збір у розмірі 1211 /одна тисяча двісті одинадцять/ гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.04.2024 року.

Суддя Гниличенко М. В.