Житомирський апеляційний суд
Справа №274/259/23 Головуючий у 1-й інст. Корбут В.В.
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого Павицької Т. М.,

суддів Борисюка Р.М., Талько О.Б.,

розглянувши у спрощеному письмовому провадженні без виклику сторін в м. Житомирі цивільну справу №274/259/23 за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Колодочки Павла Олександровича на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 січня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в :

12 січня 2023 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Отримання картки підтверджується фотографією клієнта із карткою, довідці про отримання картки та випискою по рахунку. Банк зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу користуватися кредитними коштами на умовах передбачених договором. Відповідач у свою чергу зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме п.2.1.1..12.3 погашення кредиту та процентів. Вказувало, що в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 клієнт зобов`язується сплатити банку заборгованість по кредиту , а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, ОСОБА_1 станом на 24.10.2022 має заборгованість у розмірі 203197,33 грн, яка складається із: 175610,72 грн заборгованість за кредитом, 27586,61 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 січня 2024 року позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 23.01.2018 станом на 24.10.2022 у розмірі 26772,94 грн та 401,59 грн судового збору. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції представник АТ КБ «ПриватБанк» Колодочка П.О. подав апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить його скасувати в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що ні позичальником, ні судом не спростовано факт видачі кредитних коштів, суд не надав оцінку тому, що позичальник користувався кредитними коштами, частково погашав кредит. Тому суд безпідставно відмовив у стягненні всієї суми борги. Також суд безпідставно звільнив боржника від сплати відсотків з урахуванням того, що останнім не заявлялися вимоги про визнання вказаного кредитного договору недійсним або нікчемним. До матеріалів справи додано належний та допустимий доказ на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, детальний розрахунок із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені. Судом було неналежним чином оцінено виписку з розрахунку. Суд не звернув уваги на анкету заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 23.01.2018.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку ч.1 ст.369 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню , виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні ( ст.263 ЦПК України).

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що Витяги з Тарифів та Умов та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису ОСОБА_1 , тому їх не можна розцінювати як частину договору, укладеного між сторонами 23.01.2018, шляхом підписання Заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Позов банку в частині вимоги про стягнення на його користь відсотків за користування кредитом не підлягає задоволенню. Крім того, розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за договором № б/н від 23.01.2018 не відповідає виписці з рахунку за період з 08.12.2017 по 26.10.2022 , а саме - у ньому зазначено, що кожного місяця ОСОБА_1 нараховувалася комісія у розмірі 0,0 грн, тоді як з виписки вбачається, що така комісія нараховувалася, її розмір становив 400,00 грн. щомісячно. Загальна сума нарахованих відсотків, щомісячних комісій, страхового платежу та інших списань коштів, які не передбачені Заявою, а тому є такими, що нараховані (здійснені) Банком протиправно, становить 176 424,39 грн.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Встановлено, що 23 січня 2018 року ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк».

Як вбачається з анкети-заяви, ОСОБА_1 приєднався до Умов та правил надання банківських послуг Банку, які розміщені на офіційному сайті в мережі Інтернет за адресою privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого він отримав шляхом самостійного роздрукування.

На підставі зазначеного договору ОСОБА_1 отримував кредитні кошти, що підтверджується випискою з його рахунку за період з 08.12.2017 по 26.10.2022, що останнім у суді першої інстанції не заперечувалося.

Кредитний ліміт встановлено у розмірі 175000,00 грн, згідно довідки, наданої банком.

Із розрахунку вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти до підписання анкети-заяви, а саме - 11.12.2017, що також не заперечувалося позичальником.

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.01.2018 випливає, що станом на 24.10.2022 заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором становить 203 197,33 грн та складається із заборгованості за тілом кредиту - 175 610,72 грн, процентів за користування кредитом - 27 586,61 грн.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви тарифи обслуговування кредитних карт Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, Visa Signature, а також умови та правила надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» розумів ОСОБА_1 , ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву.

Витяг з умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, не можуть вважатися складовою частиною спірного кредитного договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Так, надані позивачем умови та правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Отже, сама по собі підписана анкета-заява про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за невиконання кредитного договору, оскільки така анкета-заява не може розцінюватись як стандартна (типова) форма кредитного договору.

Вищенаведене узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17.

У справі, що переглядається банк, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості за договором, просив стягнути тіло кредиту та відсотки за користування кредитними коштами.

На підтвердження укладення між сторонами кредитного договору та розміру заборгованості банк надав:

анкету - заяву від 23.01.2018, яка підписана ОСОБА_1 та містить лише персональні дані останнього;

витяги з тарифів банку та з умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк», які не підписані ОСОБА_1 ;

розрахунок заборгованості за договором від 23 січня 2018 року б/н станом на 24 жовтня 2022 року;

виписку за договором б/н (без зазначення дати укладення такого договору) за період з 08.12.2017 по 26.10.2022 року;

довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки 033447) оформлену на ОСОБА_1 (договір б/н);

довідка про те, що між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір та надано кредитну картку Master Cards World Black Edition № НОМЕР_1 , дата відкриття 08.12.2017, термін дії 11/20.

Виписка, яка відноситься до первинних документів, містить інформацію про рух коштів та всі операції за виданою позичальнику кредитною карткою, та із якої вбачається щомісячне стягнення Банком відсотків, комісій та страхового платежу.

Аналізуючи наведене, необхідно дійти висновку, що суд першої інстанції належно дослідив зібрані у справі докази та дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність банком заявлених позовних вимог в частині стягнення відсотків за користування кредитом та інших платежів (комісій, страхових платежів) не передбачених, не узгоджених та не підписаних позичальником ОСОБА_1 .

Зазначене спростовує твердження АТ КБ «ПриватБанк» про не дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів.

Колегія суддів відхиляє як неспроможні аргументи апеляційної скарги про те, що банк надав копію підписаної відповідачем анкети-заяви, у якій позичальник підтвердив, що згоден з тим, що ця заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила ОСОБА_1 не підписані, та з Умовами останній не ознайомлювався, що підтвердив і сам позичальник у суді першої інстанції.

Аналізуючи наведене, у справі, що переглядається, для вирішення позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості за договором кредиту, судом першочергово належить встановити факт укладення кредитного договору та умови, на яких банк надав у користування ОСОБА_1 кредитні кошти.

Колегія суддів зазначає про не можливість стягнення заборгованості по відсоткам та іншим платежам за відсутності належних доказів, які б підтверджували погодження між сторонами відсоткової ставки, комісії та страхових платежів, а тому суд першої інстанції вірно зробив власний розрахунок, віднявши вказанні нарахування від загальної суми заборгованості (203197,33 грн загальна сума заборгованості 176424,39 грн нараховані відсотки, комісія та страхові платежі = 26772,94 грн розмір заборгованості, що підлягає до стягнення).

З огляду на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Оскільки судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподіл судових витрат не здійснюється судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - Колодочки Павла Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 10 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Головуючий

Судді