ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 729/1546/19

провадження № 61-2149св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Бобровицька об?єднана територіальна громада в особі Бобровицької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області,

треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Миргородська Наталія Григорівна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 рокуу складі колегії суддів: Онищенко О. І., Євстафіїва О. К., Скрипки А. А.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бобровицької об`єднаної територіальної громади в особі Бобровицької міської ради Чернігівської області, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу м. Києва Миргородська Н. Г., про скасування державної реєстрації земельної ділянки, визнання недійсним договору купівлі-продажу та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Позов мотивований тим, що 10 липня 2017 року ОСОБА_1 отримав

у приватну власність 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою:

АДРЕСА_1 , а рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року позивачу виділено в натурі

у приватну власність 1/2 частини вищевказаного житлового будинку.

Будинок розташований на земельній ділянці Бобровицької міської ради. Відповідно до генерального плану м. Бобровиця від 24 червня 1987 року користувачами житлового будинку на АДРЕСА_1

є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з поділом по 1/2 частини будинку кожній; земельна ділянка у розмірі 0,1301 га закріплена за цим будинком та поділена по 1/2 частин між користувачами будинку.

Рішенням Бобровицької міської ради від 22 листопада 2018 року затверджено проєкт землеустрою щодо відведення земельної ділянки розміром 0,04 га (кадастровий номер :01:009:0154) у власність для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_3 за адресою:

АДРЕСА_1 , речове право на цю земельну ділянку зареєстроване 18 грудня 2018 року за ОСОБА_3 .

У подальшому 25 січня 2019 року вказана земельна ділянка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі цивільно-правової угоди.

ОСОБА_1 зазначав, що земельна ділянка розміром 0,04 га на

АДРЕСА_1 підлягає поверненню позивачу, оскільки вона перебуває у спільній частковій власності та вибула з користування не за його волею.

Ураховуючи наведене, ОСОБА_1 просив скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0154, за

ОСОБА_2 , номер запису про право власності 30012979 від 25 січня

2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206, що виникла на підставі договору купівлі-продажу цієї земельної ділянки від

25 січня 2019 року № 369; визнати недійсним договір купівлі-продажу від

25 січня 2019 року № 369 вказаної земельної ділянки; скасувати рішення Бобровицької міської ради від 22 листопада 2018 року № 427-12/VII «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок

у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва та будівництва індивідуальних гаражів у межах підвідомчої території Бобровицької міської ради» в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно земельної ділянки площею 0,04 га у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0154, що розташована на землях комунальної власності Бобровицької міської ради.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2022 року позовні вимоги задоволено частково.

Скасовано рішення Бобровицької міської ради від 22 листопада 2018 року

№ 427-12/VII «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва та будівництва індивідуальних гаражів в межах підвідомчої території Бобровицької міської ради» в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення та передачу безоплатно земельної ділянки площею 0,04 га

у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:009:0154.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 25 січня 2019 року № 369 земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:0154, за адресою:

АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу м. Києва

Миргородською Н. Г.

Скасовано державну реєстрацію земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,04 га, кадастровий номер :01:009:0154, за адресою:

АДРЕСА_1 , зареєстрованої в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_2 25 січня 2019 року, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 206, номер запису про право власності 30012979, підстава внесення - рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м. Києва про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 45223295 від 25 січня

2019 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнено з Бобровицької міської ради, ОСОБА_2 , Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області солідарно на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 2 450,00 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що суду надано достатньо доказів володіння та користування позивачем на законних підставах земельною ділянкою на

АДРЕСА_1 , площею 0,1016 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. До суду не надано доказів дотримання Бобровицькою міською радою передбачених статтею 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» умов, отже, передання земельної ділянки

ОСОБА_3 здійснено незаконно, рішення Бобровицької міської ради, яким затверджений проєкт відведення, та передання земельної ділянки

у власність ОСОБА_3 є незаконними, а всі подальші цивільно-правові угоди та реєстраційні дії у зв`язку з цим є недійсними та підлягають скасуванню.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 серпня

2022 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову

в задоволенні позову.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відмовляючи в задоволенні позову, апеляційний суд зробив висновок про те, що задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування рішення міської ради, яке вже було реалізоване і вичерпало свою дію, не призведе до поновлення прав позивача, відновлення володіння, користування або розпорядження спірною земельною ділянкою, а тому такі вимоги не є ефективним способом захисту права позивача, яке потребуватиме додаткових засобів судового захисту. Позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу недійсним з підстав незаконного отримання у приватну власність земельної ділянки є ланцюгом договорів та інших правочинів щодо спірного майна. Крім того, апеляційний суд вказав, що позивач у позовній заяві заявив вимогу про визнання договору купівлі-продажу недійсним, але сторони цього договору не залучені до участі

у справі як відповідачі, зокрема ОСОБА_3 як продавець за договором.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги

16 лютого 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року та залишити в силі рішення Бобровицького районного суду Чернігівської області від 29 серпня 2022 року.

Касаційна скарга мотивована тим, що поновлення його права можливе лише після скасування як незаконного рішення Бобровицької міської ради від

22 листопада 2018 року № 427-12/VII в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення та передання безоплатно у власність ОСОБА_3 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,04 га, кадастровий номер :01:009:0154. Звернутися до суду про витребування земельної ділянки заявник не має змоги, оскільки вказана ділянка на праві власності йому не належала, а лише перебувала на праві володіння у попередніх власників придбаного ним майна. Заявник вказує, що коли він придбав у 2017 році 1/2 частини будинку на

АДРЕСА_1 , за ним у користуванні повинна була залишитися земельна ділянка для обслуговування житлового будинку площею 0,04 га.

Аргументи інших учасників справи

24 березня 2023 року ОСОБА_3 , приватний нотаріус Миргороська Н. Г.

і ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзиви, у яких просять касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 23 лютого 2023 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Бобровицького районного суду Чернігівської області.

19 квітня 2023 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 22 червня 2023 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, урахувавши аргументи, наведені

у відзивах на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Фактичні обставини справи

На підставі договору дарування від 10 липня 2017 року ОСОБА_1

є власником 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою:

АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 2 вказаного договору житловий будинок розташований на земельній ділянці Бобровицької міської ради Чернігівської області.

Власником іншої 1/2 частини вказаного будинку є ОСОБА_3 .

Відповідно до генерального плану м. Бобровиця Чернігівської області від

24 червня 1987 року користувачами житлового будинку на

АДРЕСА_1 є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (попередній власник), по 1/2 частини за кожною.

Будинок розташований на земельній ділянці загальною площею 0,2032 га,

з яких город площею 0,1301 га. Відповідно кожній належить право на

1/2 частини земельної ділянки.

Відповідно до рішення виконкому Бобровицької міської ради народних депутатів від 17 березня 1994 року № 54 «Про приватизацію земельних ділянок» ОСОБА_5 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1016 га для обслуговування житлового будинку за адресою:

АДРЕСА_1 .

ОСОБА_6 (попередній власник) отримала у спадок від своєї матері, ОСОБА_5 , 1/2 частини житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд та відповідну частину земельної ділянки на АДРЕСА_1 .

Рішенням Бобровицької міської ради від 22 листопада 2018 року № 427-12/VII затверджено проєкти землеустрою щодо відведення земельних ділянок

у власність громадянам для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва та будівництва індивідуальних гаражів, що знаходяться в межах підвідомчої території міської ради; передано громадянам безоплатно у власність земельні ділянки за рахунок земель комунальної власності Бобровицької міської ради, не наданих

у власність і користування, зокрема ОСОБА_3 - земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0400 га, кадастровий номер :01:009:0154, за адресою:

АДРЕСА_1 .

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:0154, площею 0,04 га, для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25 січня 2019 року.

Рішенням Бобровицького районного суду Чернігівської області від 11 лютого 2019 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 травня 2019 року, виділено в натурі у приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_3 кожному по 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до акта земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 від 22 серпня 2019 року комісія встановила, що спірною земельною ділянкою орієнтовною площею 0,0400 га на цей час користується ОСОБА_1 , але згідно з даними з публічної кадастрової карти України ця земельна ділянка перебуває в приватній власності з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства; ОСОБА_1 не надав жодних документів, що підтверджують право на спірну земельну ділянку.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону повною мірою не відповідає.

Предметом спору в цій справі є визнання незаконним та скасування рішення Бобровицької міської ради від 22 листопада 2018 року № 427-12/VII «Про затвердження проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок

у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), ведення особистого селянського господарства, індивідуального садівництва та будівництва індивідуальних гаражів в межах підвідомчої території Бобровицької міської ради» в частині затвердження проєкту землеустрою щодо відведення та передання безоплатно земельної ділянки у власність ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства, площею 0,04 га (кадастровий номер :01:009:0154), що розташована на землях комунальної власності Бобровицької міської ради; скасування державної реєстрації від

25 січня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності щодо земельної ділянки площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства за адресою:

АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:009:0154, за ОСОБА_2 та визнання недійсним номера запису про право власності 30012979, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 206, здійсненої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25 січня 2019 року № 369; а також визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:0154, що розташована за адресою:

АДРЕСА_1 .

За доводами позивача, земельна ділянка, яка надана ОСОБА_3

у приватну власність, була надана без урахування того, що вона перебувала

у спільному частковому користуванні двох співвласників будинку за адресою: АДРЕСА_1 , була виділена для обслуговування будинку та господарських будівель і вибула з користування не за волею ОСОБА_1 , який здійснював фактичне користування нею.

Отже, позовні вимоги заявлено позивачем, у тому числі, з підстав порушення міською радою норм ЗК України при виділенні земельної ділянки

ОСОБА_3 .

Згідно зі статтею 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а в разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Відповідно до частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадком.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 175 ЦПК України встановлено, що, викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

За теоретичним визначенням «відповідач» - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких суд під час розгляду справи встановив, що вони не

є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за цим позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати відомості про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Отже, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності відомостей про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

З огляду на це визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі

і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 713/1817/16-ц (провадження № 14-458 цс18), справа за позовом про визнання незаконним

і скасування рішення органу місцевого самоврядування про затвердження акта узгодження меж земельних ділянок залежно від суб`єктного складу має розглядатися за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Належними відповідачами у таких справах є особа, прав чи інтересів якої щодо відповідної земельної ділянки стосується оскаржене рішення органу місцевого самоврядування, а також цей орган.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Апеляційний суд встановив, що спірна земельна ділянка оскаржуваним рішенням органу місцевого самоврядування передана у власність

ОСОБА_3 , яка до участі у справі як відповідач залучена не була.

З огляду на не заявлення позовних вимог до ОСОБА_3 , яка є належним відповідачем у цій справі, суд позбавлений можливості вирішувати питання про обґрунтованість позовних вимог та про їх задоволення, оскільки без залучення належного відповідача позовні вимоги не можуть бути вирішені.

Зазначене є підставою для відмови в задоволенні позову.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, проте помилився щодо підстав такої відмови, що не вплинуло на правильність вирішення справи по суті.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення

у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права.(частина перша статті 412 ЦПК України).

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню (частина третя статті 412 ЦПК України).

Зважаючи на те що у справі не вимагається збирання або додаткової перевірки чи оцінки доказів, обставини справи встановлені повно, але допущено помилку в застосуванні норм матеріального права, оскаржувана постанова Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року підлягає зміні у мотивувальній частині з викладенням її в редакції цієї постанови.

Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про зміну оскаржуваного судового рішення лише в мотивувальній частині, що не вплинуло на обсяг вирішених позовних вимог, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України суд касаційної інстанції не здійснює.

Керуючись статтями 400, 409, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року змінити, викласти її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов