Справа № 362/6544/23
Провадження № 4-с/362/4/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Ковбель М.М.,

за участю секретаря - Сілецької М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 заінтересовані особи: Васильківський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, стягувач - ПАТ "Державний ощадний банк України" на протиправні дії державного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бойко Т.О.. щодо незупинення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 52469922 у зв`язку з проходженням боржником військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період.

В обґрунтування скарги зазначає, що він як боржник наразі перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), а тому вважає, що на підставі ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає зупиненню.

Адвокат Лабортаса В.В. просив розглянути справу у його відсутність, підтримав доводи скарги.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, направивши лист до суду, в якому просив здійснювати розгляд справи у його відсутності.

Представник стягувача у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, вважає відсутніми підстави для зупинення виконавчого провадження.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до ст. 431 ЦПК України судовий наказ є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців.

Статтею 447 ЦПК України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частин другої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, розділом VII ЦПК України встановлено спеціальний порядок, за яким здійснюється судовий контроль за виконанням судових рішень. При цьому, застосування такого способу захисту пов`язане з наявністю наступних критеріїв (умов): суб`єктами звернення зі скаргою є лише сторони виконавчого провадження; предметом оскарження є неправомірність рішень, дій або бездіяльності виконавця чи посадової особи органу державної виконавчої служби; порушення прав, свобод чи інтересів сторони виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на виконанні Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавчий лист Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2012 року у справі №1008/5990/12 (№2/1008/2330/12) про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ "Державний ощадний банк України" заборгованість в розмірі 2591038 (два мільйона п`ятсот дев`яносто одна тисяча тридцять вісім) гривень 76 коп..

Постановою державного виконавця Васильківського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було відкрито виконавче провадження №52469922 з примусового виконання зазначеного вище судового рішення.

Загальновідомим є факт введення у Україні воєнного стану з 24.02.2022, який на даний час не скасовано та не припинено.

Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) від 25.07.2022 року №86, ОСОБА_1 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) з 26.02.2022.

21.08.2023 року боржник подав до виконавчої служби заяву, в якій у зв`язку з проходженням військової служби до державного виконавця висувалася вимога про зупинення виконавчих дій у вказаному вище виконавчому провадженні.

Так, дійсно відповідно з п. 1 ч. 1 ст. 34 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадках, передбачених пунктами 1, 4, 6, 8, 11 частини першої статті 34 цього Закону, до закінчення строку дії зазначених обставин, а у випадках, передбачених пунктами 2, 3 і 5 частини першої статті 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті.

При цьому, статтею 73 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено кошти, на які не може бути звернено стягнення, серед яких зокрема визначено, що стягнення не здійснюється, зокрема: із сум вихідної допомоги в разі звільнення (виходу у відставку) з військової служби, служби в поліції та Державної кримінально-виконавчої служби України, а також грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та в інших випадках, передбачених законом; одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

Окрім того, положеннями п. 3 ч. 10 ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до яких законодавець під час здійснення виконавчих дій встановлює заборону застосування тимчасового обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях.

Системний аналіз приведених норм дає змогу суду зробити висновок, що проходження боржником військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, не є безумовною підставою для зупинення виконавчих дій, оскільки такими підставами є лише неможливість проведення виконавчих дій у зв`язку з умовами служби боржника-військовослужбовця або на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Таким чином, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що при прийнятті рішення про зупинення вчинення виконавчих дій з підстави передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем має бути з`ясовано обставини та причини, які свідчать про те, що згідно з умовами служби боржника проведення виконавчих дій неможливе або наявне прохання стягувача, який проходить таку військову службу. Отже, існування лише однієї умови проходження військової служби за призовом під час мобілізації для вирішення питання про зупинення вчинення виконавчих дій не достатньо.

Будь-яких доводів та доказів проте, що виконавчі дії згідно з умовами військової служби боржника ОСОБА_1 у виконавчому провадженні №52469922 не можуть вчинятися скаржник не навів і таких доказів судом не здобуто.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52469922 призведе до порушення інтересів та прав ПАТ "Державний ощадний банк України", а також права ПАТ "Державний ощадний банк України" на виконання судового рішення, гарантованого Конституцією України.

Також, суд зауважує, що стягнення із заробітної плати боржника коштів в розмірі від доходу не покладає на нього надмірний тягар в порівнянні з обов`язком виконання судового рішення та інтересами стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає недоведеним той факт, що згідно з умовами служби ОСОБА_1 проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні №52469922 з примусового стягнення заборгованості є неможливим, а відтак суд вважає, що в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 447 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу - залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня проголошення ухвали шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.М. Ковбель