Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/1316/23
Провадження № 2-с/499/4/24
У Х В А Л А

Іменем України

11 березня 2024 року смт Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Тимчук Р.М. розглянувши заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Бикової Оксани Володимирівни про скасування судового наказу від 18.12.2023 року у цивільній справі №499/1316/23 за заявою акціонерного товариства «Одесагаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за послуги з розподілу природнього газу у розмірі 2554 гривні 99 копійок,

ВСТАНОВИВ:

11 березня 2024 року адвокат Бикова Оксана Володимирівна, який діє від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить Скасувати судовий наказ від 18.12.2023 року, виданий у справі № 499/1316/23 Івановським районним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Одесагаз" заборгованості по оплаті житлово - комунальних послуг у вигляді розподілу газу в розмірі 2554,99 грн., судового збору у розмірі 268,40 грн.

Представниця боржника посилається на ту обставину, що копію судового наказу від 18.12.2023 року та матеріли до нього отримані адвокатом Биковою О.В. лише 06.03.2024 року, про що свідчить відповідна відмітка про отримання та ознайомлення в електронному суді. Отже процесуальний строк на подання заяви про скасування судового наказу починає свій відлік від дати його отримання, а саме з 06.03.2024 року.

Враховуючи посилання представника боржника, дослідивши матеріали справи № 499/1316/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ "Одесагаз" заборгованості по оплаті житлово - комунальних послуг у вигляді розподілу газу , перевіривши доводи представника позивача суд встановив наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу.

За змістом ч.ч. 5, 6 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику)учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а вразі відсутності електронного кабінету-рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є: 1)день вручення судового рішення під розписку; 2)день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5)день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до відповіді №364913 від 14.12.2023 року з Єдиного державного демографічного реєстру ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 має зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ч.1 ст.169 ЦПК України судом божнику ОСОБА_1 на його адресу зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання, було направлено копію судового наказу від 18.12.2023 року з додатками, що підтверджується супровідним листом вих№499/1316/23/1464/20223 від 19.12.2023 року.

Зазначене поштове відправлення повернулось до суду з із зазначенням причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою».

Отже аналізуючи вищезазначене у суду є всі законні підстави стверджувати, що боржнику ОСОБА_1 копія судового наказу з додатками була вручена 03.01.2024 року відповідно до вимог п.6 ч.6 ст.272 ЦПК України.

Представниця боржника посилається на ту обставину, що копію судового наказу від 18.12.2023 року та матеріли до нього отримані адвокатом Биковою О.В. лише 06.03.2024 року, проте суд не бере до уваги дане обґрунтування та не може вважатися, що заява про скасування судового наказу подана у встановлені законом строки.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду.

Згідно п. 3 ч. 5 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою цієї статті.

Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

В своїй заяві про скасування судового наказу заявник не заявила клопотання про поновлення пропущеного строку вказуючи, що про наявність судового наказу дізналась лише 06.03.2024 року, проте щодо отримання копії судового наказу боржником особисто нічого не вказала.

Таким чином, відсутність клопотання про поновлення пропущеного строку встановлених ЦПК України позбавляє суд можливості вирішити питання про скасування судового наказу.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд його справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено й в статті 129 Конституції України.

Як неодноразово зазначав Європейський суд з прав людини, вирішення питання щодо поновлення строку на апеляційне оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди зобов`язанні вказувати підстави, на які вони посилаються як на підставу поновлення строку.

Розглядаючи підстави поновлення строків, ЄСПЛ вказав, що однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, аби дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення від 26.04.2007р. у справі «Олександр Шевченко проти України» та «Трух проти України» (ухвала) від 14.10.2003 р.).

Поновлення процесуального строку зі спливом встановленого строку та за підстав, які не видаються переконливими може свідчити про порушення принципу юридичної визначеності (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008р. у справі «Пономарьов проти України»).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (справа «Перетяка та Шереметьєв проти України»).

Право доступу до правосуддя, не є абсолютним, а його реалізація має відбуватися із дотриманням процесуального строку, що забезпечує юридичну визначеність та остаточність судового рішення.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У пункті 44 рішення Європейського суду з прав людини "Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та пункті 54 рішення "Круз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Отже, з викладеного вбачається, що боржником в особі його представника пропущено строк для подання заяви про скасування судового наказу, клопотання про його поновлення заявником не подавалось, тому заява про скасування судового наказу підлягає поверненню останньому.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.170,171 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника боржника ОСОБА_1 адвоката Бикової Оксани Володимирівни про скасування судового наказу від 18.12.2023 року у цивільній справі №499/1316/23 за заявою акціонерного товариства «Одесагаз» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за послуги з розподілу природнього газу у розмірі 2554 гривні 99 копійок повернути заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії ухвали суду.

СуддяРуслан ТИМЧУК