Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/492/24
Провадження № 2-н/935/139/24
У Х В А Л А

Іменем України

28 лютого 2024 року м.Коростишів

Суддя Коростишівського районного суду Житомирської області Янчук В.В., розглянувши матеріали заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ,

у с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Коростишівського районного суду Житомирської області із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за спожитий природний газ, що за адресою: АДРЕСА_1 за період з лютого 2021 року по грудень 2024 року, в розмірі 8 352,99 грн., а також стягнення судового збору у розмірі 302,80 грн.

Дослідивши надані матеріали, суддя дійшов висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу.

Завдання наказного провадження зводяться до прискорення вирішення справ, предметом яких є вимоги, пов`язані зі стягненням з боржника грошових коштів.

До характерних ознак наказного провадження належать: документальність, тобто наявність письмових доказів, що підтверджують вимоги заявника, які є безспірними, спрощеність та відсутність цивільної процесуальної форми (без виклику та участі сторін).

Підставою для видачі судового наказу є вимога, яка ґрунтується на правочині, вчиненому у письмовій формі. Вказане твердження ґрунтується на положеннях пункту 3 частини третьої статті 163 ЦПК України, яке передбачає, що до заяви про видачу судового наказу додається копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Однак, в матеріалах поданої заяви відсутні докази, які б підтверджували факт укладення відповідних договорів за весь період, за яким пред`явлена вимога про стягнення грошової заборгованості, не надана підписана споживачем заява-приєднання, не надане документальне підтвердження факту отримання послуг та факту сплати рахунку виконавця послуг.

Також, посилаючись на те, що договір був укладений 06.10.2021, заявник просить стягнути заборгованість за період з лютого 2021 року по грудень 2023 року.

Тобто частина вимог за період з лютого 2021 року по грудень 2021 рік, який не охоплюється дією заяви приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачами ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» від 06.10.2021, не є безспірною.

Отже, до заяви не додані докази, які б свідчили про безспірність вимог заявника.

Також, заявником заявлено вимогу про видачу судового наказу щодо стягнення заборгованості за спожитий природний газ лише щодо одного співвласника ОСОБА_1 при цьому заява - приєднання підписана співвласниками ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до заяви не додано доказів того, що лише ОСОБА_1 має зобов`язання по сплаті заборгованості, яка виникла за спожитий природний газ.

Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 66, 67, 162 ЖК України передбачено, що за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Тобто, саме на власників майна покладено тягар його утримання.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , як співвласники домоволодіння, повинні нести відповідальність по сплаті за житлово-комунальні послугу пропорційно належним часткам у праві власності на житло, а не в одноособовому порядку.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, суд відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Враховуючи, що заява про видачу судового наказу подана з порушенням вимог статті 163 ЦПК України, на підставі пункту 1 частини першої статті 165 ЦПК України у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Вказані висновки в повній мірі узгоджуються з пунктом 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яким роз`яснено, Якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні, телекомунікаційні послуги, послуги телебачення та радіомовлення (пункт 3 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано за наявності відповідних договорів про надання таких послуг, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне надання та отримання таких послуг.

Згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8-9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до положень частини другої статті 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 163-166,260,268 ЦПК України, суддя,

постановив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя В.В. Янчук