Провадження № 2/357/19/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Бебешко М. М. ,

при секретарі - Мартиненко Є. Є.,

за участю сторін:

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ;

відповідача - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю майна та визнання права власності на 1/2 частину спільної сумісної власності,-

В С Т А Н О В И В :

25 вересня 2023 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява, згідно якої позивач просить суд: 1) Встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 2009 року по день смерті ОСОБА_4 ; 2) Визнати спільною сумісною власністю грошові кошти за договором банківського вкладу «Стандарт» строковий в АТ КБ «ПриватБанк» від 02.01.2023 року, відкритого на ім`я ОСОБА_4 ; 3) Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошових коштів за договором банківського вкладу «стандарт» строковий в АТ КБ «ПриватБанк» від 02.01.2023 року, відкритого на ім`я ОСОБА_4 .

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що на початку 2009 року позивач познайомилася з ОСОБА_4 , з ким з квітня 2009 року вони почали проживати однією сім`єю як подружжя без реєстрації шлюбу. Спочатку вони проживали у квартирі позивача за адресою: АДРЕСА_1 , у 2010 році переїхали до батьків чоловіка в с. Житні Гори Білоцерківського району Київської області, де почали будувати собі будинок, проте в подальшому повернулися проживати до квартири позивача в м. Біла Церква. Позивач з чоловіком працювали, проживали однією сім`єю, вели спільне домашнє господарство, мали спільний сімейний бюджет та вирішили для себе купити квартиру, так як з ними проживав дорослий син позивача.25.12.2013 року за спільні кошти було придбано двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 . Договір купівлі-продажу було оформлено на чоловіка, за спільні кошти в квартирі було зроблено ремонт, придбано меблі та побутову техніку. Позивач з чоловіком разом проводили вихідні, їздили на відпочинок, запрошували в гості друзів на святкування днів народжень та інших подій. 05.09.2014 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким заповів позивачу квартиру АДРЕСА_3 . Факт спільного проживання підтверджується підписаною чоловіком декларацією про вибір сімейного лікаря та свідками у справі. 02.07.2019 позивач уповноважила ОСОБА_4 бути її представником при оформленні спадщини після смерті батьків. 07.023.2022 чоловік добровільно пішов на військову службу, а ІНФОРМАЦІЯ_3 помер. Під час спільного проживання однією сім`єю чоловік 02.01.2023 відкрив вклад «Стандарт» строковий на 6 місяців в ПриватБанк», на який перераховував грошові кошти, тому позивач вважає, що дані кошти є спільною сумісною власністю і вона має право на 1/2 частину вкладу.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 вересня 2023 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

27 жовтня 2023 року судом отримано відомості з Державної міграційної служби щодо реєстрації місця проживання відповідача.

Ухвалою судді від 02 листопада 2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 листопада 2023 року. Вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача та витребувано з АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо відкритих рахунків та руху коштів по банківських рахунках ОСОБА_4 , відкритих в АТ КБ «ПриватБанк» та задоволено клопотання про виклик свідків .

Через неявку відповідача в підготовче засідання, призначене на 28 листопада 2023 року, останнє судом відкладено та повторно призначено на 18 січня 2024 року.

01 грудня 2023 року на адресу суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшла інформація щодо неможливості виконання ухвали суду про витребування доказів через неможливість ідентифікувати вказану в ухвалі особу.

В підготовчому засіданні 18 січня 2024 року сторони просили суд закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до судового розгляду по суті, Відповідач просила суд викликати свідка ОСОБА_5 в судове засідання.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 лютого 2024 року. Вказаною ухвалою задоволено клопотання відповідача та викликано свідка ОСОБА_5

13 лютого 2024 року на адресу суду надійшло клопотання від відповідача ОСОБА_3 про долучення доказів до матеріалів справи та відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач просить суд визнати поважною причину пропуску строку на подання відзиву, так як є необізнаною з нормами права і не має знань в галузі юриспруденції.

Відзив обґрунтовано тим, що подані письмові докази не доводять заявлених позовних вимог, деякі з них не відносяться до предмету доказування у справі. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Сам факт перебування у не зареєстрованих шлюбних відносинах без установлення факту ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін. За таких обставин відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

20 лютого 2024 року на адресу суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_3 про врахування висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду та пояснення відповідача з приводу окремих доказів, що містяться в матеріалах справи.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник позивача додатково пояснила суду, що було встановлено обставини спільного проживання померлого ОСОБА_4 з ОСОБА_1 в місті Узин Білоцерківського району Київської області з 2013 року. Квартира в місті Узин була придбана ними за спільні кошти, що підтверджується заповітом на вказану квартиру, декларацією померлого з лікарем, довіреністю, виданою позивачем на ім`я померлого ОСОБА_4 , відкриття ОСОБА_4 депозитного рахунку в АТ «ПриватБанк», на який він та ОСОБА_1 перераховували грошові кошти, як готівкою, так і в безготівковій формі. Позивач додатково пояснила суду, що вона отримала від військовослужбовця ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6700,00 грн., які зібрали військовослужбовці на похорон ОСОБА_4 . Вона пропонувала надати грошові кошти за проведення поминального обіду за померлим ОСОБА_4 та на встановлення надгробного пам`ятника, але їй відмовили, пояснивши, що за все сплачено сестрою померлого ОСОБА_5 . Позивач та її представник не заперечували проти долучення до матеріалів справи відзиву, письмових пояснень та доказів, поданих відповідачем, проте просила не враховувати при вирішенні справи, дані, викладені у поясненнях відповідача.

В судовому засіданні відповідач просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та письмових поясненнях, долучивши їх до матеріалів справи. Додатково пояснила, що їй невідомо про те, що померлий батько ОСОБА_4 проживав спільно з ОСОБА_1 , вона часто була в батька у гостях, але батько представляв ОСОБА_1 як просто знайому. Похованням померлого батька займалася її тітка та рідна сестра батька ОСОБА_5 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_7 показала, що з ОСОБА_8 знайома з 90-х років. В 2011 році ОСОБА_9 познайомилася з ОСОБА_10 та потім почали зустрічатися та спільно проживати. Спочатку вони будували будинок у селі Житні Гори, але через конфлікт з родиною ОСОБА_10 , припинили будівництво та переїхали в гуртожиток до ОСОБА_9 . В подальшому купили квартиру в Узині, зробили там ремонт та з 2014-2016 року почали проживати в ній. ОСОБА_9 працювала в лікарні, а ОСОБА_10 займався сезонними роботами. Вона з чоловіком неодноразово були в гостях у ОСОБА_9 з ОСОБА_10 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 показав, що з ОСОБА_9 він знайомий з 90-х років. В 2009-1010 роках познайомився з ОСОБА_10 , якого йому спочатку ОСОБА_9 представила як знайомого. В подальшому він дізнався про те, що ОСОБА_9 почала проживати разом з ОСОБА_10 . Він часто допомагав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в ремонті електрики та сантехніки. ОСОБА_9 проживала з ОСОБА_10 в гуртожитку по вулиці Некрасова, потім купили квартиру в ОСОБА_12 , де з 2014-2015 років почали приживати. ОСОБА_9 з ОСОБА_10 почали будувати будинок в селі Житні Гори, але не змогли завершити будівництво і мали плани на купівлю будинку в межах Білоцерківського району. Близьких родичів ОСОБА_10 він не бачив. Він з дружиною неодноразово були в гостях у ОСОБА_9 з ОСОБА_10 .

Допитана якості свідка ОСОБА_13 показала, що вона проживала на одній площадці в будинку в місті Узин поруч з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Останній розповідав їй, про те, що любить та довіряє ОСОБА_9 . Квартиру останні придбали в 2014-2015 роках, зробили там ремонт і в подальшому спільно проживали. Вона не знала про те, що ОСОБА_9 проживає з ОСОБА_10 не в зареєстрованому шлюбі.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_14 показав, що знає ОСОБА_9 з ОСОБА_10 з 2014 року, так як проживає з ними по сусідству в місті Узин. В гості вони один до одного не ходили, а були просто добрими сусідами. Коли ОСОБА_10 помер, ОСОБА_9 розповіла про те, що вона з ОСОБА_10 не перебувала у шлюбі.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 показала, що вона проживає поруч із ОСОБА_9 в одному будинку в місті Узин. В 2013 році ОСОБА_9 з ОСОБА_10 придбали квартиру їх будинку, зробили в ній ремонт та спільно проживали ОСОБА_10 розповідав про те, що нього в гості приходить донька, а купівля даної квартири це заслуга його дружини ОСОБА_9 , бо вона дуже економна та збирала з ним грошові кошти на купівлю даної квартири.

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 показала, що в 2013-2014 роках ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 придбали квартиру в місті Узин. ОСОБА_9 носила воду, вішала білизну, ОСОБА_10 проводжав останню на роботу та зустрічав останню з роботи. ОСОБА_9 працювала в дитячій лікарні, ОСОБА_10 їздив по відрядженнях. ОСОБА_9 з ОСОБА_10 не розходилися, ходили постійно під руки.

Допитана в якості свідка ОСОБА_17 показала, що вона проживає в місті Узин поруч з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . ОСОБА_10 називав ОСОБА_9 своєю дружиною. У ОСОБА_10 була ще донька від першого шлюбу. ОСОБА_9 з ОСОБА_10 завжди ходили тримаючись за руки і ОСОБА_9 проводжала ОСОБА_10 на місце служби перед загибеллю останнього.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_18 показав, що він є сином ОСОБА_19 , в 2010-2011 роках він дізнався про те, що його мати перебуває у відносинах з ОСОБА_10 . Спочатку вони всі разом проживали в гуртожитку по АДРЕСА_4 , а в 2014-2015 роках ОСОБА_9 з ОСОБА_10 купили квартиру в місті Узин, де він надавав посильну допомогу при її ремонті та купівлі побутової техніки, за яку йому ОСОБА_10 та ОСОБА_9 інколи повертали грошові кошти. У нього були добрі стосунки з ОСОБА_10 , але батьком він останнього не називав. Вони всі разом святкували дні народження та його весілля. В місті Узині він був один раз на один - три тижні. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 кожен окремо накопичували грошові кошти на банківських рахунках і хотіли придбати житловий будинок.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_20 показав, що він є сватом ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , так як його донька вийшла заміж за сина ОСОБА_9 - ОСОБА_32. ОСОБА_9 з ОСОБА_10 познайомилися у 2011-2012 роках, спочатку проживали в гуртожитку в місті Біла Церква, а потім придбали квартиру в місті Узині і проживали в ній. Вони раніше сім`ями зустрічалися та святкували Новий рік та дні народження в місті Узині.

Допитана в якості свідка ОСОБА_21 показала, що вона є свахою ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які познайомилися в 2010 році, а в 2013-2014 роках придбали квартиру в ОСОБА_12 . Вона з чоловіком неодноразово були у квартирі ОСОБА_9 в Узині, де святкували дні народження та новорічні свята. ОСОБА_9 відкладала гроші на депозит у банку «Аваль», так як хотіла продати квартиру і купити будинок.

Допитана в якості свідка ОСОБА_22 показала, що восени 2009 року ОСОБА_9 познайомилася з ОСОБА_10 , почала зустрічатися, а в подальшому проживати однією сім`єю. ОСОБА_10 любив ОСОБА_9 та гарно до неї відносився. З приводу банківських вкладів вона нічого не знає, так як на цю тему з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не розмовляли.

Допитана в якості свідка ОСОБА_5 показала, що ОСОБА_4 був її рідним братом і до купівлі квартири в місті Узин проживав поруч із батьками в будинку в селі Житні Гори Білоцерківського району. Брат працював по відрядженнях, будучи чотири місяці у відрядженні в іншій області, а два місяці вдома. Брат не розповідав про те, що в нього є дружина, а в ОСОБА_12 в квартирі він жив сам. Можливо мав коханку. В 2024 році по телефону їй сповістили про те, що брат застрелився в місті Біла Церква та повідомили про необхідність наступного дня прибути до приміщення моргу на АДРЕСА_5 . Вона особисто займалася похованням брата, купівлею ритуальних послуг, копанням ями, оренди автобусу та катафалку, приготування поминального обіду. Поховали брата біля батьків на кладовищі в селі Житні Гори Білоцерківського району. Вона самостійно придбала надгробний пам`ятник, заплативши за нього близько 50.000 грн., з яких 20.000 грн. їй відшкодувала сільська рада. На похоронах до неї підійшла позивач та представила себе як цивільна дружина брата. Жодної матеріальної допомоги на поховання чи виготовлення надгробного пам`ятника позивач та її родичі їй не надавали. Позивач на похоронах взяла у військового ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 6700,00 грн., які військовослужбовці зібрали на похорон, але привласнила їх собі.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне:

Позивач працює на посаді лікаря-педіатра в КНП БМР «Міський центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» (а.с.7-8).

ОСОБА_4 15.01.2019 підписав декларацію про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, у якому зазначив довірену особу пацієнта у разі настання екстреного випадку з пацієнтом - ОСОБА_1 (а.с.10-11).

02.07.2019 ОСОБА_1 надала довіреність ОСОБА_4 бути її представником по питанню оформлення спадщини на майно, яке залишилося після померлої ОСОБА_23 та ОСОБА_24 (а.с.12-13).

ОСОБА_4 07.03.2022 був призваний на військову службу за мобілізацією (а.с.14).

Позивач надала виписки за депозитними договорами, укладеними нею з АТ КБ «ПриватБанк» за період часу з 29.08.2012 до 30.05.2023 (а.с.15-16) та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за період часу з 07.06.2012 до 07.06.2013 (а.с.17-19).

ОСОБА_4 25.12.2013 придбав у власність квартиру АДРЕСА_3 (а.с.20-22), яку 05.09.2014 заповів ОСОБА_1 (а.с.23).

Позивачем до матеріалів справи долучено чотири довідки про купівлю товарів в магазині « Розетка » за період часу з 27.01.2016 до 28.02.2016, три з яких оформлено на ім`я ОСОБА_18 та одну на ім`я ОСОБА_19 (а.с.24-25); довідку про замовлення ОСОБА_1 меблевої продукції від 18.07.2015 на суму 8622,96 грн.; платіжну інструкцію про перерахування грошових коштів в сумі 10025,06 грн. ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 (а.с.26); інформацію про отримання ОСОБА_19 посилки ОСОБА_25 (а.с.27); депозитний договір, оформлений ОСОБА_4 02.01.2023 в АТ КБ «ПриватБанк» (а.с.28); лист ГУ Держгеокадастру у м. Києві та Київській області, адресований на ім"я адвоката Ольги Собчук про відсутність земельних ділянок, які на праві власності належать ОСОБА_4 (а.с.31); лист АТ КБ «ПриватБанк», адресований на ім`я адвоката Собчук О.О. про відмову у розкритті банківської таємниці (а.с.32); 11 фотографій (а.с.36).

Відповідачем до матеріалів справи долучено: сповіщення командира військової частини про смерть ОСОБА_4 від 14.05.2023, адресоване сестрі померлого ОСОБА_5 ; сповіщення направлення на адресу сестри ОСОБА_5 власних речей загиблого ОСОБА_4 , підписане командиром військової частини 18.05.2023; сповіщення, підписане начальником 5 відділу ОСОБА_33 15 травня 2023 року про смерть ОСОБА_4 , адресоване його сестрі ОСОБА_5 ; лист - розписка про те, що ОСОБА_26 ІНФОРМАЦІЯ_6 влаштувала поминальний обід в селі Житні Гори за померлим ОСОБА_4 , який замовляла ОСОБА_5 та сплачувала за нього грошові кошти в сумі 15 400,00 грн.; докази родинного зв`язку між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 ; довідка Рокитнянської селищної ради від 18.05.2023 про те, що ОСОБА_4 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , похований 16.05.2023 у селі Житні Гори на сільському кладовищі; рахунок-замовлення від 17.05.2023 про замовлення ОСОБА_5 ритуальних послуг за померлим ОСОБА_4 на суму 10925,00 грн. та фіскальний чек про їх сплату даного рахунку від 17.05.2023; товарний чек від 16.05.2023 про прийняття від ОСОБА_27 грошових коштів в сумі 4000,00 грн. про сплату послуг катафалка; довідка ПП «Моноліт» про прийняття 21.11.2023 від ОСОБА_27 30000,00 грн. та про прийняття від ОСОБА_28 30000,00 грн.; довідка Рокитнянської селищної ради від 06.12.2023 про те, що ОСОБА_5 з 25.07.2003 по даний час, її діти ОСОБА_29 , з 25.07.2003 по 2019 рік та ОСОБА_30 з 25.07.2003 до 2020 рік, проживали без реєстрації у АДРЕСА_6 ; довідка Рокитнянської селищної ради від 06.12.2023 про те, що ОСОБА_4 був зареєстрований з 15.12.2003 року по 29.07.2014 року у АДРЕСА_6 .

При вирішенні справи суд виходить з наступного:

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99).

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

За положеннями частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Разом з тим згідно із статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.

Згідно з частиною четвертою статті 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, суди зазвичай встановлюють факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15 майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об`єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім`ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об`єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв`язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім`єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці.

Згідно частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Відповідно до статей 1233, 1236, 1241 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті; непрацездатні батьки спадкодавця спадкують незалежно від змісту заповіту половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16 (провадження № 61-5296св19), від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц (провадження № 61-11607св18), від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц (провадження № 61-44641св18), від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц (провадження № 61-42601св18), від 08 грудня 2021 року у справі № справа № 531/295/19 (провадження № 61-3071 св 21).

Суд вважає, що належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 як чоловіка та жінки, тобто наявність сім`ї, у період з 2009 року до моменту його смерті матеріали справи не містять. Разом з цим показання свідків про проживання позивача із спадкодавцем однією сім`ю, наявність спільних фотографій, не є достатніми доказами про наявність у них сім`ї в розумінні статті 3 СК України.

Укладення ОСОБА_4 декларації з сімейним лікарем 15.01.2019 року свідчить лише про вибір сімейного лікаря ОСОБА_4 .

Надання ОСОБА_1 довіреності на ім`я ОСОБА_4 02.07.2019 року свідчить лише про те, що ОСОБА_1 вибрала ОСОБА_4 представником на оформлення спадкових справ після померлих батьків.

Заповіт ОСОБА_4 складений 05.09.2014 на користь ОСОБА_1 не свідчить про наявність у останніх прав та обов`язків, які притаманні подружжю.

Надання позивачем довідок про купівлю майна в інтернет магазині « Розетка » не свідчить про придбання нею товарів в інтересах сім`ї, так як три з чотирьох квитанцій видані на ім`я ОСОБА_18 а одна квитанція видана безпосередньо на ім`я позивача.

Одноразове перерахування ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_1 15.08.2022 грошових коштів в сумі 10025,00 грн. не свідчить про наявність в останніх прав та обов`язків притаманних сім`ї.

Позивач просить визнати факт спільного проживання з померлим ОСОБА_4 за період часу з 2009 року до день смерті останнього, хоча з матеріалів справи встановлено, що 07.03.2022 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією та 14.05.2023 року загинув. Похованням останнього займалася його сестра ОСОБА_5 , якій в свою чергу надходили сповіщення від військової частини та ТЦК про смерть брата та про надіслання на її адресу особистих речей останнього. Вказане в свою чергу свідчить про те, що померлий вказав саме сестру ОСОБА_5 , як особу, якій необхідно сповіщати про надзвичайні наслідки, які можливо з ним будуть мати місце. Крім цього позивачем не доведено те, що похованням померлого ОСОБА_4 займалася вона як цивільна дружина, у той час як відповідачем надано до суду докази того, що похованням її батька займалася сестра останнього ОСОБА_5 , що в свою чергу ставить під сумнів факт спільного проживання позивача з померлим до смерті останнього.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 23 січня 2024 року у справі №523/14489/15-ц, вказала, що вимога про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу може бути вирішена в порядку окремого судового непозовного цивільного судочинства, що передбачено розділом IV ЦПК України, у випадку, якщо між сторонами не існує спору. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Велика Палата Верховного Суду у даній постанові вважає, що висновки судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позовної вимоги про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справі позовного провадження про поділ майна подружжя є помилковими, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Обґрунтування позиції суду щодо підтвердження чи спростування факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу у справах позовного провадження має бути наведено у мотивувальній частині рішення. У ній, зокрема, мають бути зазначені фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

В резолютивній частині рішення у справах позовного провадження суд має зробити висновок про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог. Вимоги про встановлення юридичного факту не є вимогами, які забезпечують ефективний захист прав у справах про поділ майна подружжя, а лише підставою для вирішення такої справи.

Встановивши, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження спільного проживання з ОСОБА_4 , ведення спільного бюджету, господарства та побуту, а також спільної праці, з урахуванням правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду 23 січня 2024 року № справі №523/14489/15-ц, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, оскільки позивачем не доведено, що між нею та ОСОБА_31 виникли відносини, притаманні подружжю.

Позивачем не доведено факту того, що ОСОБА_4 , перебуваючи на військовій службі з 07.03.2022 та відкривши депозитний рахунок в банку 02.01.2023 накопичував грошові кошти в інтересах сім`ї з ОСОБА_1 . Останньою, незважаючи на її пояснення щодо в готівковій та безготівковій формах вносила також грошові кошти на даний банківський рахунок, не доведено жодними документально підтвердженими доказами те, що вона поповнювала грошовий рахунок ОСОБА_4 та приймала участь у наповненні вказаного вкладу. Згідно вказаного депозитного договору відсутні відомості про його заповідання ОСОБА_4 на випадок своєї смерті ОСОБА_1 . Вказане в свою чергу свідчить про те, що ОСОБА_1 не доведено позовної вимоги щодо визнання грошових коштів спільним майном подружжя та визнання за нею право власності на 1/2 частину грошового вкладу померлого ОСОБА_4 .

Враховуючи поведінку позивача, а саме збір доказів щодо наявності в померлого земельних ділянок на праві приватної власності, витребування з банківської установи інформації щодо надання відомостей про відкриті рахунки та рух коштів по них у ОСОБА_4 свідчить про те, що ОСОБА_1 на момент смерті ОСОБА_4 не знала про майно та грошові кошти, які належали померлому ОСОБА_4 , що в свою чергу спростовує факт наявності в останніх взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

На користь цього свідчить і те, що ОСОБА_4 за життя не вживав заходів щодо реєстрації шлюбу з ОСОБА_1 та не заповів перед смертю чи відправленням на військову службу за мобілізацією все своє майно ОСОБА_1 .

Сам факт перебування у незареєстрованих шлюбних відносинах без установлення обставин ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною із сторін. Правова позиція з даного питання висловлена Верховним Судом у постанові від 26.09.2019 року у справі № 442/2219/11.

За таких обставин суд приходить до висновку про недоведена позовних вимог і доцільність ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати у справі покладаються на позивача. За таких обставин, суд покладає судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору позивачкою, на останню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання спільною сумісною власністю майна та визнання права власності на 1/2 частину спільної сумісної власності - відмовити.

Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_7 ; місце проживання: АДРЕСА_8 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_9 ; місце проживання: АДРЕСА_10 . РНОКПП: матеріали справи не містять.

Суддя М. М. Бебешко