Провадження №2/712/1032/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2024 року м. Черкаси
Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:
головуючого/судді - Троян Т.Є.
при секретарі П`ятун Я.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
21.12.2023 року позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування своїх вимог вказував, що 23 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 545852051.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. 31.12.2020 року додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції. Відповідно до Реєстру боржників № 141 від 06.07.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 545852051.
З моменту отримання права вимоги до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно з умовами Кредитних Договорів Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Всупереч умовам Договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу прав грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.
18 січня 2024 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.
На підставі ст.279 ЦПК України розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
05.02.2024 року до суду надійшов відзив, у якому ОСОБА_1 вважає, що позивачем не доведено його право вимоги до неї, просила в позові відмовити в повному обсязі, з огляду на наступне: у позовній заяві зазначено, що 28.11.2018 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" нібито був укладений договір факторингу № 28/1118-01. Проте вказаний договір факторингу як первинний документ, на якому ґрунтувалися правовідносини ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», не доданий до позову, а тому його дійсність, факт укладання, зміст перевірити неможливо. При цьому також не відомо, чи мало ТОВ «Таліон Плюс» статус фінансової установи, а отже, чи могло бути суб`єктом факторингу (фактором).
Вказала, що Договір № 545852051 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та нею був укладений 23.12.2020. При цьому строк повернення кредиту із відсотками (названий «Дисконтний період») фактично встановлено у 30 днів, тобто по 22.01.2021 включно, що випливає із змісту пунктів 1.2, 1.3 та 1.6 Договору, а також із графіку розрахунків, що є додатком № 1 до Договору. Таким чином, право вимоги у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» могло виникнути не раніше 22.01.2021. Тому, станом на 31.12.2020, коли між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Додаткову угоду № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018, це була вимога на майбутнє, і ця вимога не була конкретно визначеною, оскільки не було відомо, чи поверне позичальник кошти протягом «дисконтного періоду», поверне повністю або частково, чи сплатить усі відсотки тощо, адже конкретний зміст майбутньої (можливої) вимоги залежав би саме від цього.
Крім того, кредитний договір між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 був укладений 23.12.2020 року, тобто майже через три роки після нібито укладення 28.11.2018 року договору факторингу між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Право вимоги до неї вказано лише у Реєстрі прав вимоги № 141 від 06.07.2021 року і не існувало на момент укладення договору факторингу.
Таким чином, позивач не надав достатніх доказів переходу до нього права вимоги до відповідачки за договором № 545852051. Також позивачем не додано доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу від 28 листопада 2018 року та 20 жовтня 2022 року, хоча такі докази також вимагаються з огляду на висновки Верховного Суду.
Також заявлено вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 3941369 від 03.04.2021, нібито укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 . Договір факторингу між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Авентус Україна» укладений 30.11.2021. До цього договору наявний акт прийому-передачі Реєстру боржників від 30.11.2021, проте витяг з Реєстру боржників із зазначенням відомостей про відповідачку підписаний лише представником ТОВ «ФК «ЄАПБ», підписаний сторонами Реєстр не наданий. Так само, як і у попередньому випадку, не надані докази на підтвердження оплати за договором факторингу, що також є обов`язковим засобом доказування згідно вищенаведених висновків Верховного Суду.
Крім того, відповідачка не згідна із розрахунком заборгованості.
Так, вказала, що позивачем наданий розрахунок заборгованості від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за період 23.12.2020 06.07.2021, який вважає безпідставним, оскільки, на її переконання, цей розрахунок мав завершитись на даті 22.04.2021. Після 22.04.2021 року, в разі неповернення кредиту, настає користування грошовими коштами після завершеного строку кредитування. Проценти за користування кредитом, встановлені договором, не можуть застосовуватись після завершення строку виконання зобов`язання. Так само і строк дії Договору, з урахуванням положення п. 4.2, дорівнює строку надання кредиту, визначеному п. 1.2 Договору (30 днів), але може бути продовжений з урахуванням п. 1.3 Договору (в цьому випадку - не застосовувався) та п. 1.7 Договору. Саме п. 1.7 Договору (а саме підпункт 1.7.1) встановлює додаткові 90 днів строку дії Договору як граничний строк його дії. І за умовами підпункту 1.7.2 протягом цих 90 днів проценти нараховуються за підвищеною ставкою з розрахунку 841,80 % річних або 2,30 % в день. Проте п. 1.8 Договору встановлює, що у такому ж розмірі (841,80 % річних або 2,30 % в день) проценти нараховуються і до дня фактичного повернення суми, тобто за межами строку кредитування (як строку виконання зобов`язання, так і строку дії договору), що суперечить усталеній практиці Верховного Суду з цього питання. Таким чином, кредитодавець не мав права нараховувати «договірні» проценти після 22.04.2021 року і розрахунок заборгованості після цієї дати є безпідставним. У цьому випадку кредитодавцеві може належати право заявляти вимоги лише на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Стосовно договору із ТОВ «Авентус Україна» вказала, що вона не може визнати обставину укладання цього договору. Доказів видачі кредиту не надано. Водночас кредитний договір, як різновид договору позики, є реальним правочином, який вважається укладеним з моменту передачі грошей (абз. 2 ст. 1046 ЦК України). Відсутність доказів передачі грошей (видачі кредиту) унеможливлює будь-які вимоги за таким зобов`язанням.
14.02.2024 року до суду скерована Відповідь на відзив, у якій представник позивача просила відзив залишити без розгляду та задоволення, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Зазначила наступне: у відповідності до умов кожного укладеного договору, їх підписання здійснювалось електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надісланий на номер мобільного телефону вказаний Позичальником при укладанні кредитного договору. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Договір укладений між сторонами в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами які узгодили всі умови, так як без проходження реєстрації та отримання Одноразового ідентифікатора (коду, що відповідно до Правил є електронним підписом позичальника, який використовується ним як аналог власноручного підпису), без здійснення входу Відповідачем на веб-сайт за допомогою Логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Відповідачем та Первісним Кредитором не було б укладено. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі Відповідача для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Зазначила, що Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною даного договору факторингу, а також Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» - це двосторонній Договір даних сторін, який спрямований на виконання сторонами які його уклали. ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до Первісного кредитора з електронним запитом про надання копії витягу з Договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Реєстру боржників №141 від 06.07.2021 до Договору факторингу №28/1118-01, на який було отримано копію витягу з Договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та Витяг з Реєстру боржників №141 від 06.07.2021 до Договору факторингу №28/1118-01 від ТОВ ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс».
Таким чином, Позивачем належним чином доведено факт переходу права вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» по Кредитному договору №545852051 від 23.12.2020р.
Вказала, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.
У відповідності до умов кожного з укладених кредитних договорів, кошти надаються Позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану Позичальником при укладанні кредитного договору.
Відповідач може власноруч отримати виписки по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів.
Щодо умов договору та нарахування процентів зазначила, що відповідно до п.п. 4.3. кредитного договору № 545852051 від 23.12.2020 р. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2. Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до п.п. 4.3.1 кредитного договору № 3941369 від 03.04.2021 р. Сторони домовились, що у випадку, якщо у Споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою Споживача, відповідно до пп.4.2.2- 4.2.4. Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Тому, нарахування відсотків за користування кредитом є абсолютно правомірним, яке підтверджується умовами Кредитних договорів та доказами кредитної заборгованості.
23.02.2024 року адвокатом відповідачки ОСОБА_2 до суду скероване заперечення на відповідь на відзив, у якому адвокат зазначив наступне:
Відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Таким чином, вимоги за кредитом від ТОВ «Авентус Україна» не обґрунтовані з точки зору видачі кредиту та, відповідно, укладення цього договору як реального. При цьому документами щодо видачі коштів ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» позивач володіє, тоді як документами щодо видачі коштів ТОВ «Авентус Україна» ні. Імовірно, у зв`язку із їхньою відсутністю.
Обґрунтовуючи нарахування відсотків за кредитом від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», позивач посилається на п. 4.3 кредитного договору від 23.12.2020.
Натомість у кредитному договорі із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» п. 4.3 розташований не у розділі 3 «Відповідальність сторін», а у розділі 4 «Інші умови», і цільове призначення процентів, визначених п. 1.7.2 договору, до якого відсилає п. 4.3, вказане не як відповідальність за порушення (прострочення) грошового зобов`язання, а саме як проценти за користування грошовими коштами.
Також і у розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», нарахування процентів після 22.04.2021 (90-й день після закінчення 30- денного «дисконтного період») не розмежоване як нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України, а продовжене нарахування тих же процентів, що і нараховувалися за правомірне користування коштами в межах строку кредитування.
В судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задоволити, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Представник відповідача адвокат Гончар С.М. в судовому засіданні просив в позові відмовити з підстав, викладених у відзиві та запереченні на відповідь на відзив.
Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК).
Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
В судовому засіданні встановлено, що 23 грудня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 545852051.
На підтвердження факту переказу кредитних коштів позивачем надано платіжне доручення від 23/12/2020 про переказ коштів на рахунок ОСОБА_3 в розмірі 11 000 грн.
28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
31.12.2020 року Додатковою угодою № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 сторони дійшли згоди викласти текст Договору у новій редакції.
Відповідно до Реєстру боржників № 141 від 06.07.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 укладеного між ТОВ Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 545852051.
20.10.2022 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20102022, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Таліон Плюс» Права Вимоги до Боржників, вказаними Реєстрі боржників.
Згідно п. 2.1. Договору факторингу, згідно умов цього Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.
Відповідно до п. 4.1 Договору факторингу сторони погодили, що право вимоги переходить від клієнта до фактора на наступний календарний день після підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у додатку до цього договору.
Доводи представника відповідача про недоведеність існування у позивача права вимоги до відповідачки за кредитним договором №545852051, оскільки надані позивачем суду реєстри боржників не оформлені належним чином є необґрунтованими.
Надані витяги з реєстру боржників містять посилання на підписи та печатки сторін. Крім того, оскільки предметом судового розгляду є спір про стягнення із відповідача на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитним договором, а договори факторингу відповідачем не оспорювалися, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину вищезазначених договорів у цій справі (ст. 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (ст. 629 ЦК України).
За вказаних обставин, суд погоджується з доводами позивача, що матеріали справи в своїй сукупності свідчать про те, що відповідачка отримала кредит за договором №545852051 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на суму кредиту 11 000 грн; проте не виконала взяті на себе зобов`язання та в добровільному порядку у строки, передбачені кредитними договорами, отримані в кредит кошти не повернула.
Разом із цим, суд враховує, що за змістом ст. 1048 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (правомірна поведінка боржника). В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (неправомірна поведінка боржника).
За умовами кредитного договору № 545852051 від 23.12.2020, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 було передбачено надання кредиту в розмірі 11 000,00 грн строком на 30 днів, тобто до 22.01.2021 року. Крім того, правомірність продовження нарахування процентів за кожен день користування кредитними коштами, але не більше 90 календарних днів з першого дня прострочення відповідно до умов кредитного договору, передбачених пунктом 1.7.1. вищевказаного договору. За таких обставин, загальний строк користування кредитом, за який продовжують нараховуватись відсотки закінчується 22.04.2021 року.
Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» мало право на стягнення процентів за користування кредитними коштами за 120 днів по 22 квітня 2021 року, що, виходячи із наданого розрахунку заборгованості та установлених у договорі процентних ставок становить 11 601,60 грн.
Нарахування та стягнення процентів за користування позикою та кредитом поза визначеними строками суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.
Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно зі ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За приписом ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Разом з тим, особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, пунктами 5, 6, 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Правилами ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Також, відповідно до матеріалів справи, 03 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 3941369.
Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п. 10 Кредитного договору, адреса, реквізити та підпис сторін.
Відповідно до п.п.2.1. п.2 Кредитного договору, кошти кредиту надаються ТОВ «Авентус Україна» у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані відповідачем первісному кредитору з метою отримання кредиту.
Згідно з п.п. 2.4. п.2 Кредитного договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «Авентус Україна» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п.п. 2.1.п. 2 Кредитного договору.
30.11.2021 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 30112021, у відповідності до умов якого ТОВ «Авентус Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Авентус Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними Реєстрі боржників.
Згідно п. 1.1. Договору факторингу, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.
Можливість заміни кредитора в зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимогами цивільного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
При цьому, відступлення права вимоги призводить до заміни сторони за кредитним договором (кредитора) та не змінює умови укладеного кредитного договору.
Відповідно до ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Представник відповідача заперечував проти задоволення вимог позивача про стягнення боргу за вказаним договором у зв`язку із відсутністю первинних документів про надання кредиту, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Представник позивача у відповіді на відзив вказував, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення Відповідачем кредитних коштів за укладеними з Первісними кредиторами кредитних договорів, щодо яких виник спір, з тих причин, що Позивач не є первісним кредитором, а дані документи відповідно до п.35 Положення Про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, формуються, складаються та зберігаються в установі банку, який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку.
Суд враховує те, що у разі укладення реального кредитного договору, конструкція якого визначена у частині другій статті 640, частині другій статті 1046 ЦК України, необхідні дії банку по передачі грошових коштів позичальнику, завжди у часі слідують за діями, що завершують консенсуальну частину договору (зокрема мається на увазі домовленість з усіх істотних умов).
Документами, які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.
Проте, позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, зазначені в розрахунку та довідці є правильними.
Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлений робітниками фінансової установи - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів.
Доведеність наявної суми заборгованості за кредитом, є обов`язком позивача, за таких обставин, на думку суду, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт надання кредиту та розмір заборгованості за кредитним договором .
За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
За таких обставин, позов підлягає до часткового задоволення, до стягнення з відповідачки на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає сума заборгованості за Кредитним договором № 545852051 в розмірі в розмірі 11 601,60 грн.
Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Тобто до стягнення з відповідача в силу вимог ст.141 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 456,28 грн. (оскільки позовні вимоги задоволені на 17% від заявленої суми: 2684,00 грн.х17% =456,28 грн.).
На підставі ст.ст.512, 514, 517, 526, 530, 549, 610-612, 629, 640, 1048,1050,1054 ЦК України та керуючись ст.ст.7,12,13,81,141, 263, 265, 279 ЦПК України, суд -
П О С Т А Н О В И В:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржено в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду через місцевий суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 28.02.2024 року.

Головуючий Т.Є.Троян

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , IBAN № НОМЕР_2 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .