Провадження №2/235/73/24
Справа №235/1764/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 лютого 2024 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Гришай О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання зобов`язання виконаними, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про визнання зобов`язання припиненими. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 02.08.2007 року між ПАТ КБ « Приватбанк», правонаступником якого є АТ « КБ « Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DN80AM00000074, відповідно до п. 7.1 якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 55031,60 грн. на купівлю автомобіля на строк до 01.08.2014 року, а позичальник ,в свою чергу, зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитного договору рішенням Красноармійського міськрайонного суду від 22.11.2011 року у справі № 2-2667/11 було звернуто стягнення на предмет застави: автомобіль DAEWOO, модель MATIZ, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий комбі № кузова/шассі НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ « Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом. В подальшому заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2013 р. у справі № 202/24586/13-ц було вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DN80AM00000074 від 02.08.2007 р. у розмірі 63791,47 грн. Вказане рішення суду ним виконано в повному обсязі, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 28.06.2023 року. Сплативши повністю борг за кредитним договором в порядку виконання рішення суду, він вважав, що у нього відсутня заборгованість перед банком . Однак, з додатку « Приват 24» , з довідки Банку від 21.07.2023 р. та з наданої виписки по рахунку він дізнався про наявну перед банком кредитну заборгованість . Оскільки 28.06.2023 р. відбулося повне погашення заборгованості за кредитним договором в порядку виконання судового рішення, а банк не визнає факту повного виконання позивачем своїх зобов`язань за кредитним договором, позивач просить визнати зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ « Приватбанк» за кредитним договором DN80AM00000074 від 02.08.2007 р припиненими; стягнути з відповідача на свою корить понесені судові витрати.

Представник відповідача АТ КБ « Приватбанк» надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що АТ КБ « Приватбанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав ОСОБА_1 кредит у розмірі, встановленому кредитним договором.

Позивач не виконував зобов`язання щодо погашення кредиту, внаслідок чого у нього станом на 15.11.2023 р. утворилась заборгованість в сумі 113784,86 грн. Часткове виконання зобов`язання не є підставою для звільнення позичальника від виконання зобов`язання у розумінні смт. 599 ЦК України, тому договір триває до повного виконання зобов`язання сторонами. На підтвердження заявлених вимог до матеріалів справи позивачем не додано платіжних документів, які підтверджують сплату заборгованості за договором № DN80AM00000074 від 02.08.2007 року у повному обсязі. В даному випадку само по собі набрання рішення законної сили про стягнення з боржника або поручителя заборгованості за кредитним договором не змінює та не припиняє ані кредитного договору ані відповідного договору поруки, доки не виникне договірна чи законна підстава для такого припинення.

Вважає, що до спірних правовідносин судом має бути застосована позовна давність, оскільки датою звернення банку до суду про стягнення заборгованості у справі № 202/2486/13-ц є 16.04.2013 р., а датою набрання законної сили рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2013 р. є 08.07.2013 р., з позовними вимогами про визнання договору припиненим позивач звернувся лише у жовтні 2023 року, тобто після спливу трирічного строку. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі у зв`язку з їх безпідставністю. ( а. с. 38-41).

Позивач надав відповідь на відзив, в якому зазначив, що звернувшись 16.04.2013 року до Індустріального райсуду м. Дніпропетровська з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором, Банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, порядку сплати процентів за користування кредитом, у зв`язку з чим відповідач з квітня 2013 року втратив право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договору неустойку. Розмір заборгованості позивача перед відповідачем за кредитним договором після звернення позивача 16.04.2013 р. до суду становить 73791,47 грн, що було підтверджено заочним рішенням Індустріального райсуду м. Дніпропетровська від 27.06.2013 року. Як вбачається з відзиву та виписки з особового рахунку після рішення суду банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитом та пеню за порушення грошових зобов`язань Зважаючи, що позивачем в ході виконавчого провадження виконано рішення Індустріального райсуду м. Дніпропетровська від 27.06.2013 року , зобов`язання позивача за кредитним договором мають бути припинені на підставі ст. 599 ЦК України. Оскільки позивач дізнався про порушення свого права з моменту отримання відповіді банку про наявність заборгованості від 25.07.2023, після рішення суду від 27.06.2013 р. , тому строк позовної давності ним не пропущений. ( а. с. 76-79).

Позивач в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі позивача, представника позивача, за наявними матеріалами ( а. с. 79).

Представник відповідача АТ КБ « Приватбанк» в судове засідання не з`явився, просив справу слухати без участі представника ( а. с. 93).

Суд розглянув справу за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про день і час слухання справи, що відповідає положенням ст. ст. 128, 223 ЦПК України, з урахуванням поданих клопотань про розгляд справи за відсутності сторони, що , в свою чергу, не порушує прав та обов`язків учасників судової справи.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2013 року з ОСОБА_1 на користь АТ КП «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором DN80AM00000074 від 02.08.2007 р в сумі 63791,47 грн. ( а. с. 9-10).

Постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження ВП № 55496966 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» 74529,38 грн. ( а. с. 8).

Постановою державного виконавця від 28.06.2023 р. виконавче провадження № 55496966 з примусового виконання виконавчого листа № 202/2486/13-ц, виданого 26.07.2013 р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ « Приватбанк» заборгованості в сумі 74529,38 грн. закінчено у зв`язку з повним погашенням боргу, на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону « Про виконавче провадження». ( а. с. 14, 106).

Згідно інформації, наданої АТ КБ «Приватбанк» кредитний договір № DN80AM00000074 від 02.08.2007 р є діючим, заборгованість наявна. Банк звернув стягнення на автомобіль, автомобіль було реалізовано за ціною 32615 грн.

Згідно наданого розрахунку станом на 16.11.2023 року у ОСОБА_2 перед АТ КБ» Приватбанк» виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 113784,86 грн., у тому числі заборгованість за простроченими процентами - в сумі 83881,39 грн. , заборгованість з комісії 8390,97 грн., пеня 21513,40 грн.( а. с. 64).

Позивач, звертаючись до суду з вказаним позовом, стверджжує, що він не визнає своїх зобов`язків перед Банком після виконання рішень суду про стягнення з нього кредитної заборгованості та звернення стягнення на заставлене майно, тому його порушене право підлягає захисту шляхом визнання припиненим всіх зобов`язань.

Зазначає, що вказаними рішеннями суду про стягнення з нього на користь АТ Приватбанк кредитної заборгованості , у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, з боку кредитора були змінені умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом.

Вважає, що розмір заборгованості перед банком, встановлений рішенням суду від 16.04.2013 року 73791,47 грн., в подальшому не міг збільшуватись. Розрахунок заборгованості, наданий банком, є таким, що не відповідає вимогам закону, оскільки відповідач не мав права нараховувати відсотки та пеню за порушенням грошових зобов`язань після виконання рішення суду від 27.06.2013 року у виконавому провадженні, а тому зобов`язання мають бути припиненими на підставі ст. 599 ЦК України.

Представником відповідача АТ « Приватбанк» зазначається, що позивачем не надано платіжних документів, які б свідчили про повне виконання зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. При цьому припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі №643/16336/16-ц, від 12 вересня 2018 року у справі №473/825/16-ц та від 12 вересня 2018 року у справі №186/1974/14-ц від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12.

Якщо за рішенням про стягнення кредитної заборгованості чи звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Судовим рішенням від 27.06.2013 року з позивача ОСОБА_1 на користь АТ КБ « Приватбанк» стягнуто 63791,47 грн. ( а.с. 9-10)

Постановою від 11.01.2018 року було відкрито виконавче провадження ВП № 55496966 з приводу виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду від 27.06.2013 року ( а.с. 8), а постановою від 28.06.2023 року виконавче провадження ВП 55496966 закінчено у зв`язку зі сплатою боргу у повному обсязі.( а.с. 14,106).

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору №DN80AM00000074 у разі порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених п.п. 2.2.2 ( сплачувати відсотки), п. 2.2.3 ( сплатити банку винагороду), п.7.6 Договору банк має право нарахувати, а позичальник зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,15% від простроченого платежу. Інших умов щодо встановлення відповідальності за просрочення грошового зобов`язання, договір не має.

Грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з рішення суду.

Отже, відповідач мав грошове зобов`язання перед позивачем, що підтверджується як договірними правовідносинами, що існували між позивачем та відповідачем, так і рішенням суду від 27.06.2013 року, а виконання цього зобов`язання відбулось 28.06.2023 року, що підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачем по справі.

З урахуванням наведеного, встановивши, що існує судове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ « Приватабнк» заборгованості за кредитним договором№ DN80AM00000074, яке станом на 28.06.2023 року позивачем виконано у повному обсязі, та сплачено заборгованість, суд приходить до висновку, що нарахування Банком заборгованості у вигляді пені, комісії, процентів , є безпідставними.

Вирішуючи питання про застосування наслідків спливу строку позовної давності, про що заявлено стороною відповідача суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в ст.ст. 252-255 ЦК України.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

Враховуючи, що предметом даного спору є припинення зобов`язань за кредитним договором, а також той факт, що про порушення свого права, а саме про безпідставне нарахування банком заборгованості, яке не ґрунтується на вищезазначених нормах права, позивач дізнався з відповіді банку від 21.07.2023 р., строк позовної давності не вважається пропущеним.

Що стосується способу захисту своїх порушених прав, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, у тому числі визнання припиненим правовідношення.

У правовідносинах, які склалися між сторонами, позивач вважає належним саме такий спосіб захисту свого права, порушеного відповідачем внаслідок невизнання ним належного виконання позивачем зобов`язань за кредитним договором. Можливість захисту в судовому порядку позовних вимог про визнання права на припинення зобов`язання передбачена законом та підтверджена судовою практикою, зокрема висновками Верховного Суду у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 911/169/16, від 19 червня 2018 року у справі № 916/993/17, від 03 квітня 2019 року у справі № 913/317/18.

У зв`язку з тим, що відповідач вчиняє дії, які констатують невизнання ним права позивача на припинення зобов`язань за Кредитним договором, таке право позивача підлягає захисту в порядку частини другої статті 16 ЦК України, а саме шляхом визнання припиненими зобов`язання за кредитним договором.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з АТ КБ « Приватбанк» на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 858,88 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15,16,252-257,599,625,1050,1054 ЦК України, ст. ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268,273 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Визнати зобов`язання ОСОБА_1 перед АТ КБ « Приватбанк» за кредитним договором № DN80AM00000074 від 02.08 2007 року припиненими.

Стягнути з АТ « КБ « Приватбанк» на користь держави судовий збір в сумі 858,88 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач: АТ КБ « Приватбанк», 01001, м. Київ, вул. грушевського, 1Д,

Суддя: