17.01.2024 Справа № 756/301/24
Унікальний № 756/301/24
Провадження № 2-о/756/113/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 січня 2024 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Майбоженко А.М. розглянувши спільну заяву подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Заявники звернулись до суду зі спільною заявою подружжя про розірвання шлюбу, подавши її в порядку окремого провадження.

Вивчивши заяву та додані до неї документи, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження по справі, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1, п. 5 ч. 2ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

На відміну від позовного провадження, окремому провадженню притаманні така суттєва ознака, як безспірність розгляду справ, що віднесені до окремого провадження. Безспірність слід розуміти лише як відсутність спору про суб`єктивне матеріальне право.

Як вбачається із ч. 3ст. 293 ЦПК України, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, розглядаються в порядку окремого провадження

Відповідно до ст. 109 Сімейного кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року N11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст.109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Однак, як вбачається із наданих матеріалів, заявники звертаються до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначають, що спільних дітей у подружжя не має.

Суд зауважує, що згідно ст. 106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу. Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя. Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана. Шлюб розривається незалежно від наявності між подружжям майнового спору.

Крім того, заявники мають право звернутися до суду із заявою про розірвання шлюбу в порядку позовного провадження.

Згідно вимог ч.ч. 3, 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Враховуючи те, що заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу, з якої вбачається, що подружжя не має дітей, то заява подружжя про розірвання шлюбу не може вирішуватися за правилами окремого провадження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положення "заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства" (пункт 1 частини першої статті 186, пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосується як позовів, які не підлягають розгляду за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16-ц).

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що чинним законодавством не передбачено можливості розгляду судом в порядку окремого провадження відповідно до частини третьої статті 293 ЦПК України спільної заяви подружжя, яке не має дітей, у відкритті провадження у даній справі слід відмовити.

Заявники, за вказаних вище обставин, мають право звернутись до органів реєстрації актів цивільного стану для розірвання шлюбу, або ж, звернутися до суду із цивільним позовом в загальному порядку.

На підставі наведеного, керуючись ч.1 ст.186, ст.293 - 294, ст.315 ЦПК України -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті провадження за спільною заявою подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її підписання суддею.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.М. Майбоженко