УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Кушнір С.І.,

секретар судового засідання - Федоренко Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

18 листопада 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, у якому просив розірвати шлюб зареєстрований між сторонами 19 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №315.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 18.11.2022 р. зазначена справа передана в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 05 грудня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалою суду від 18 січня 2024 року призначено судове засідання для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

20 лютого 2024 року позивач подав заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що спір між сторонами вирішено рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2023 року у цивільній справі №342/1087/22. Додатково, просив повернути сплачений судовий збір.

Суд, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальним правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі це одна з форм закінчення розгляду цивільної справи без винесення рішення суду у зв`язку з виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість подальшого судового розгляду справи.

За висновками Верховного Суду щодо застосування п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України в постановах від 10 червня 2020 року у справі №366/2099/17, від 27 травня 2020 у справі 65/4455/19, від 08 квітня 2020 року у справі №910/16868/19, від 27 листопада 2019 у справі №303/4229/16-ц, від 27 листопада 2019 у справі №235/4711/15-ц, від 22 травня 2019 року у справі №640/7778/18, від 19 листопада 2019 року у справі №640/5563/19, від 09 жовтня 2019 у справі №285/3912/18, від 19 червня 2019 у справі №759/488/17, закриття провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто, коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору (див. постанову Верховного Суду від 08 квітня 2019 року у справі №640/7778/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення є обов`язковими для виконання на всій території України.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі «Совтрансавто-Холдинг» проти України» та від 28 жовтня 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії» зазначав, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Судом встановлено, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 15 березня 2023 року у цивільній справі №342/1087/22 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Городенківської міської ради Івано-Франківської області про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 19 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №315. Після розірвання шлюбу відновлено позивачці її дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 ». Малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишено проживати біля матері ОСОБА_2 . Стягнуто з ОСОБА_1 до державного бюджету судовий збір в розмірі 992,40 грн. Стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по оплаті судового збору в розмірі 992,40 грн. та 2000,00 грн. витрат за надання правничої допомоги.

Таким чином, у справі №342/1087/22 та у справі що розглядається №760/17039/22 позивачем та відповідачами є ті ж самі особи, предметом спору є аналогічна матеріально-правова вимога та позивач обґрунтовує свої вимоги аналогічними обставинами.

Встановивши, що у справі №342/1087/22 та у справі що розглядається №760/17039/22 існує спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, а судове рішення у справі №342/1087/22 є таким, що набрало законної сили, суд приходить до висновку про наявність передбачених п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України підстав для закриття провадження у справі.

Частиною 2 ст. 255 ЦПК України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 5 ч. 1ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки провадження у справі підлягає закриттю у зв`язку з тим, що набрали законної сили рішення суду у справі, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що набрало законної сили за тими самими вимогами, суд вважає, що позивачу слід повернути з державного бюджету 992,40 грн. судового збору, сплаченого при подачі позову до суду.

Відповідно до ч. 5 ст.7 Закону України «Про судовий збір», повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 255, 260-261, 353-355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Зобов`язати Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві повернути ОСОБА_1 судовий збір, сплачений згідно квитанції №0.0..1 від 08 листопада 2022 року в сумі 992,40 грн.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Кушнір