КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/5879/2024
справа №363/4198/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Савчака Ярослава Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 травня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Лукач О.П.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП.

Позовні вимоги мотивує тим, що 16 липня 2022 року в с. С.Петрівці по вулиці Князя Святослава водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_1 , перед поворотом ліворуч не врахував дорожньої обстановки та скоїв зіткнення з автомобілем Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався назустріч. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні ушкодження.

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

Власницею транспортного засобу Hyundai Sonata д.н.з. НОМЕР_2 є позивачка у справі.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля KIA Carens, д.н.з. НОМЕР_1 згідно полісу №АР2672095 застрахована у ПрАТ "СК "Євроінс Україна".

Позивачкою до ПрАТ "СК "Євроінс Україна" подано всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування та отримано страхове відшкодування внаслідок ДТП у розмірі 130 000,00 гривень.

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку №84/10.07.22 від 28 липня 2022 року складеного ФОП ОСОБА_3 , ринкова вартість колісного транспортного засобу (далі КТЗ) до пошкодження - 250 066,69 гривень. Вартість відновлювального ремонту - 406 775,40 гривень. Ринкова вартість КТЗ після пошкодження 51 407,07 гривень. Вартість матеріального збитку - 250 066,69 гривень.

Відтак, відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром заподіяної шкоди, який сплатила страхова компанія, та ринковою вартістю КТЗ після пошкодження у розмірі 68 659,62 гривень.

Окрім цього, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачкою витрати на проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку №84/10.07.22 від 28 липня 2022 року в розмірі 3 750,00 гривень.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 68 659,62 гривень та витрати на проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку №84/10.07.22 від 28 липня 2022 року у розмірі 3 750,00 гривень, а всього 72 409,62 гривень.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 01 травня 2023 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП, у розмірі 312,45 гривень.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 4,28 гривні.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 34,52 гривень.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Савчак Я.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права.

Зазначає, що висновки суду в частині того, що позивачкою не надано допустимих доказів на спростування розрахунку, проведеного ПрАТ "СК "Євроінс Україна", суперечать матеріалам справи, оскільки позивачкою надано окремий звіт про оцінку.

Вказує, що судом в порушення норм процесуального права прийнято висновок вартості придатних залишків №18532/1 від 05 серпня 2022 року.

Посилається на порушення строків подання доказів, зокрема розписки ОСОБА_1 . Вказує, що поданий відповідачем доказ створений 17 липня 2022 року, а до суду подано 27 квітня 2023 року.

Зазначає, що зі змісту розписки слідує те, що ОСОБА_1 не буде мати претензій до відповідача щодо шкоди, заподіяної здоров`ю.

Вказує, що судом першої інстанції не обґрунтовано належним чином відхилення Звіту про оцінку 84/10.07.22 від 28 липня 2022 року.

Зазначає, що ОСОБА_2 ухилявся від явки на огляд транспортного засобу.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 травня 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Стягнути судові витрати.

Прийняти до розгляду письмові докази, не подані до суду першої інстанції з об`єктивних підстав (ухвалення рішення без належного повідомлення про судове засідання розгляду по суті справи):

- рецензію від 23 травня 2023 року на звіт про оцінку 84/10.07.22 від 28 липня 2022 року;

- рецензію від 23 травня 2023 року на висновок вартості придатних залишків №18532/1 від 05 серпня 2022 року;

- платіжну інструкцію щодо оплати послуг рецензування ТОВ "Експертна оцінка майнових прав";

- копію відповіді ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на адвокатський запит від 22 травня 2023 року №22/05/2023-СК.

25 липня 2023 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив адвоката Онученка Д.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , на апеляційну скаргу.

Зазначає, що в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року наведено обґрунтування підстав для поновлення строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Зазначає, що апеляційна скарга не спростовує висновків суду першої інстанції в частині поважності пропуску строку для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Вказує, що представником відповідача з метою отримання копії звіту №18532 та копії висновку вартості придатних залишків №18532/1 від 05 серпня 2022 року за допомогою засобів електронного зв`язку направлено адвокатський запит від 09 березня 2023 року.

Звертає увагу, що у оскаржуваному рішенні суд вказав мотиви прийняття вказаних доказів.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині того, що ОСОБА_2 ухилявся від явки на огляд, вказує, що в матеріалах справи відсутні докази, що могли б підтвердити запрошення ОСОБА_2 на огляд транспортного засобу.

Вказує, що апеляційна скарга не містить жодних доводів щодо поважності причин неподання до суду першої інстанції доказів, доданих до апеляційної скарги. Звертає увагу, що дата судового засіданні у справі оголошувалась судом під час судового засідання 24 квітня 2023 року, на якому був присутній представник позивачки.

Просить суд у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції вказав, що у позивачки, яка отримала страхове відшкодування, були відсутні підстави для звернення до ФОП ОСОБА_3 із заявою про визначення розміру матеріального збитку, на підставі якого заявлено вимоги до відповідача.

Суд взяв до уваги Звіт №18532 від 04 серпня 2022 року про оцінку вартості (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hyundai Sonata, реєстраційний номер НОМЕР_2 , складений ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

З урахування наведеного, суд здійснив розрахунок: розмір збитків (268 599,72 гривень) - вартість придатних залишків (138 287,25 гривень) - отримане страхове відшкодування (130 000,00 гривень) та визначив, що вартість матеріального збитку, який підлягає стягненню з відповідача, складає 312 гривень 45 копійок.

Пославшись на пункт 34.3 статті 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а саме відсутність необхідності у замовленні оцінки пошкодженого транспортного засобу, суд відмовив у стягненні витрат на проведення звіту про оцінку у сумі 3750,00 гривень.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає про таке.

Статтею 1187 ЦК України унормовано, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Частиною 2 цієї статті визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідальність є наслідком вини та означає законне зобов`язання фізичної або юридичної особи відшкодувати завдані збитки іншій фізичній або юридичній особі згідно із певними правовими принципами та правилами. Це зобов`язання може бути передбачене в угоді (договірне зобов`язання) або в правовій нормі (недоговірне зобов`язання).

Статтею 1192 ЦК України унормовано, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Метою Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є встановлення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 22 (22.1) Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Установлено, що власницею транспортного засобу марки HYUNDAI SONATA, державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_1 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1 а.с. 20-21).

Власником транспортного засобу марки KIA CARENS, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 , що підтверджується даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (том 1 а.с. 22-23)

16 липня 2022 року в с. С.Петрівці по вул. Князя Святослава трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів KIA CARENS, державний номерний знак НОМЕР_1 , та Hyundai Sonata, державний номерний знак НОМЕР_2 .

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 04 жовтня 2022 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (а.с. 24-25).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Kia Carens, державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» (том 1 а.с. 27).

Відповідно до даних звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 28 липня 2022 року №84/10.07.22, складеного ФОП « ОСОБА_3 » на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість КТЗ до пошкодження - 250 066,69 грн (значення коефіцієнту фізичного зносу - 0,6329); вартість відновлювального ремонту КТЗ - 406 775,40 грн; ринкова вартість КТЗ після пошкодження на дату оцінки - 51 407,07 грн; вартість матеріального збитку на дату оцінки - 250 066,69 грн (том 1 а.с. 43-58).

Згідно даних Звіту №18532 від 04 серпня 2022 року про оцінку вартості (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна»: ринкова вартість транспортного засобу - 268 599,72 грн; вартість відновлювального ремонту - 437 867,34 грн (включаючи ПДВ на запасні частини та матеріали фарбування), значення коефіцієнта фізичного зносу - 05071; вартість матеріального збитку - 268 599,72 грн.

Згідно даних висновку вартості придатних залишків №18532/1, складеного 05 серпня 2022 року ТОВ "СЗУ Україна", вартість транспортного засобу Hyundai Sonata після ДТП становить 138 287,25 гривень (а.с.229-230).

Згідно даних платіжного доручення №16624 від 26 жовтня 2022 року ПрАТ "СК "Євроінс Україні" сплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн (том 1 а.с. 13).

Згідно розписки ОСОБА_1 від 17 липня 2022 року остання вказала, що претензій до водія ОСОБА_2 стосовно ДТП, яке відбулось 16 липня 2022 року, в якому вона отримала легкі тілесні ушкодження, не має і мати не буде (том 2 а.с. 87).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів вказує на таке.

Щодо клопотання скаржника про долучення до матеріалів справи на стадії апеляційного перегляду нових доказів, а саме: рецензії від 23 травня 2023 року на звіт про оцінку 84/10.07.22 від 28 липня 2022 року, рецензент ОСОБА_4 , рецензії від 23 травня 2023 року на висновок вартості придатних залишків №18532/1 від 05 серпня 2022 року, рецензент ОСОБА_4 , платіжної інструкції щодо оплати послуг рецензування ТОВ "Експертна оцінка майнових прав" та копії відповіді ПрАТ "СК "Євроінс Україна" №566-ЮР від 26 травня 2023 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 3 статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках (частина 1 статті 13 ЦПК України).

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених ЦПК України (частина 2 статті 13 ЦПК України).

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини 2 та 4 статті 83 ЦПК України).

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (частина 1 та 2 статті 367 ЦПК України).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (частина 3 статті 367 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду від 27 березня 2023 року у справі № 686/9366/20 зазначено, що […тлумачення пункту 6 частини другої статті 356, частин першої-третьої статті 367 ЦПК України свідчить, що апеляційний суд може встановлювати нові обставини, якщо їх наявність підтверджується новими доказами, що мають значення для справи (з урахуванням положень про належність і допустимість доказів), які особа не мала можливості подати до суду першої інстанції з поважних причин, доведених нею. У разі надання для дослідження нових доказів, які з поважних причин не були подані до суду першої інстанції, інші особи, які беруть участь у справі, мають право висловити свою думку щодо цих доказів як у запереченні на апеляційну скаргу, так і в засіданні суду апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо дослідження доказів, які без поважних причин не подавалися до суду першої інстанції, апеляційний суд повинен врахувати як вимоги частини першої статті 44 ЦПК щодо зобов`язання особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої права та виконувати процесуальні обов`язки, так і виключне значення цих доказів для правильного вирішення справи. Про прийняття та дослідження нових доказів, як і відмову в їх прийнятті, апеляційний суд зобов`язаний мотивувати свій висновок в ухвалі при обговоренні заявленого клопотання або в ухваленому судовому рішенні].

Матеріали справи не містять доказів того, що позивачка зверталася із вказаними клопотаннями до суду першої інстанції та не надано доказів неможливості подання таких клопотань до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від ОСОБА_1 . При цьому, вчинення певних дій щодо отримання доказів після ухвалення судового рішення не дає підстав суду апеляційної інстанції приймати нові докази.

В постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2023 року у справі №499/895/19 роз`яснено, що сторони мають усвідомлювати, що інститути апеляційного та касаційного перегляду впроваджені для усунення можливих помилок судового розгляду справ у першій інстанції, а не для усунення помилок сторони, допущених нею під час розгляду справи судом першої інстанції, у формулюванні стороною своїх позовних вимог, аргументів та формуванні їх доказової бази. Це відповідає і практиці ЄСПЛ, яка є джерелом права відповідно до Закону України від 23 лютого 2006 року 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Наприклад, ЄСПЛ у своєму рішенні від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine, заява № 3236/03, пункт 40) зазначив, що повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду.

За таких обставин колегія суддів не приймає та не досліджує докази, додані до апеляційної скарги.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення строку подання відповідачем відзиву на позовну заяву, апеляційний суд вказує на таке.

Відповідно до статті 120 ЦПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно частини 1 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 6 вказаної статті визначено, що про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Установлено, що ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 січня 2023 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

09 лютого 2023 року та 09 березня 2023 року ОСОБА_2 ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується змістом його заяв (том 1 а.с. 134-135).

13 березня 2023 року за допомогою системи "Електронний суд" адвокатом Онученко Д.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано відзив на апеляційну скаргу, що містить клопотання про поновлення строку для подання відзиву.

Клопотання про поновлення строку мотивоване тим, що після отримання засобами поштового зв`язку ухвали про відкриття провадження у справі відповідач розпочав пошук представника - адвоката, оскільки він не є фахівцем у галузі права і не має спеціальних знань для складення процесуальних документів.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року поновлено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, викладеним в ухвалі Вишгородського районного суду Київської області від 24 квітня 2023 року, оскільки при встановленні поважності пропуску строку, суд першої інстанції врахував основні засади цивільного судочинства, в тому числі, принципи пропорційності, змагальності. диспозитивності, які гарантують право кожного учасника процесу подати свої докази, відстоювати свою позицію перед судом, враховуючи значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, та обов`язок суду сприяти учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині необґрунтованого відхилення звіту про оцінку 84/10.07.22 від 28 липня 2022 року, апеляційний суд зазначає про таке.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України від 01 липня 2004 року№ 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) виснувала, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Установлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна».

Дії страховика після отримання інформації про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), врегульовано статтею 34 Закону № 1961-IV .

Так, згідно статті 34 вказаного закону, в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (пункт 34.2).

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (пункт 34.3).

Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися експерти або юридичні особи, у штаті яких є експерти (пункт 34.4).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що при розгляді справи в суді першої інстанції позивачкою не спростовано розрахунків, наведених у Звіті №18532 від 04 серпня 2022 року про оцінку вартості (розмір) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу Hyundai Sonata, д.н.з. НОМЕР_2 , складеного ТОВ «СЗУ Україна» на замовлення ПрАТ «СК «Євроінс Україна», а також Висновку вартості придатних залишків №18532/1, складеного 05 серпня 2022 року ТОВ "СЗУ Україна".

При цьому, на підтвердження позовних вимог позивачкою надано Звіт про оцінку вартості матеріального збитку №84/10.07.22 від 28 липня 2022 року, відповідно до якого ринкова вартість КТЗ після пошкодження на дату оцінки - 51 407,07 грн; вартість матеріального збитку на дату оцінки - 250 066,69 грн (том 1 а.с. 43-58)

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про те, що акт огляду транспортного засобу №8410 (дефектна відомість) не містить відомостей про дату огляду, місця огляду, даних про власника транспортного засобу та особу, що цей акт склала. Окрім того, судом надана правильна оцінка даним Акту №35462 огляду колісного транспортного засобу від 26 липня 2022 року, який підписано власником, проте не містить відомостей про особу, яка цей акт склала.

Відтак суд першої інстанції обґрунтовано відхилив Звіт про оцінку вартості матеріального збитку №84/10.07.22 від 28 липня 2022 року.

Доводи апеляційної скарги в частині прийняття судом першої інстанції розписки, складеної ОСОБА_1 , відхиляються колегією суддів, оскільки, вирішуючи спір, суд виходив із доведеності розміру матеріальних збитків, а не даних, зазначених у розписці.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що ОСОБА_2 ухилявся від явки на огляд транспортного засобу, відхиляються апеляційним судом, оскільки доказів на підтвердження цих обставин матеріали справи не містять.

Апеляційний суд констатує, що в ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачкою належними та допустимими доказами не доведено інший розмір матеріальних збитків, ніж визначено висновком страхової компанії, при цьому, правом заявити клопотання про призначення судової експертизи позивачка не скористалась.

Висновки суду першої інстанції доводами апеляційної скарги не спростовуються та на їх правильність не впливають.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи колегією суддів не установлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Савчака Ярослава Олеговича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 01 травня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова