Справа № 372/1320/24
Провадження № 2-з-23/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року Суддя Обухівського районного суду Київської області Висоцька Г.В., розглянувши в приміщенні Обухівського районного суду Київської області заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

11.03.2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_3 про витребування майна.

Разом із позовом представником позивачки подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірний житловий будинок та земельні ділянки. Заява обґрунтована тим, що позивачка внаслідок дій відповідачки та третьої особи була незаконно позбавлена спірного майна, а також відповідачкою здійснено поділ земельних ділянок, внаслідок якого утворено інші земельні ділянки. Факт неправомірності, саме первісного відчуження спірного майна встановлений рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 грудня 2020 року по справі № 372/3323/19, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 04 листопада 2021 року та Постановою від 11.04.2023 Верховного Суду Касаційного цивільного суду. Під час тривалого розгляду справи в судах спірне майно вже було реалізовано не законним власником, якому було відомо про наявність спору та який був стороною по справі. В подальшому, новий власник, здійснив активні дії, з метою приховування майна та поділив його на нові об`єкти. Зазначене дає підстави вважати, що у разі невжиття заходів забезпечення позову, відповідач зможе відчужити належне йому майно на користь третіх осіб, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вона звернулася.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України, заходів забезпечення позову.

Згідно ч. 2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При цьому, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 30.10.2023 у справі № 922/1583/23, від 26.09.2023 у справі № 911/1518/22.

Водночас вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 15.09.2023 у справі № 916/2359/23, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

До того ж, за обставин звернення з позовом саме відповідач має доводити недоцільність чи неспівмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі №905/446/22).

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22 та постановах Верховного Суду від 28.07.2023 у справі № 903/965/22, від 07.04.2023 у справі № 910/8671/22.

Верховний Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.05.2004 у справі "Продан проти Молдови" Суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований Європейською конвенцією з прав людини, буде ілюзією, якщо правова система держав, які ратифікували Конвенцію, дозволятиме остаточному, обов`язковому судовому рішенню залишатися невиконаним, завдаючи шкоди одній із сторін.

Суд оцінивши, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, поданих в обґрунтування заяви про забезпечення позову, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні документів, доданих до заяви, приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 153, 157, 260 ЦПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Накласти арешт:

- житловий будинок загальною площею 73,9 кв.м., розташований в АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку кадастровий номер :06:017:0068 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 створену в результаті поділу/об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :06:017:0053;

- земельну ділянку кадастровий номер :06:017:0069 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 створена в результаті поділу/об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :06:017:0053;

- земельну ділянку кадастровий номер :06:017:0070 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 створена в результаті поділу/об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :06:017:0054;

- земельну ділянку кадастровий номер :06:017:0071 розташовану за адресою: АДРЕСА_1 створена в результаті поділу/об`єднання земельної ділянки кадастровий номер :06:017:0054.

Стягувач: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ).

Боржник: ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ).

Копію ухвали направити сторонам для відома, компетентним органам для виконання.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня підписання ухвали.

Суддя Г.В.Висоцька