Справа № 703/5967/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Холодняк Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Смілянська державна нотаріальна контора, Смілянська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, належності йому правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину № 2511 від 12 липня 1995 року на будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви вказує, що він народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі записів актів громадянського стану 02 серпня 1939 року зроблено відповідний запис № 61 та видана посвідка про народження, в якій його прізвище, ім`я та по батькові зазначено російською мовою « ОСОБА_2 ». 17 листопада 1983 року тіткою заявника ОСОБА_3 було складено заповідальне розпорядження (заповіт) в інтересах заявника. 12 липня 1995 року Смілянською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому прізвище, ім`я та по батькові заявника (спадкоємця) вказано як « ОСОБА_4 ». Тобто в результаті помилкової транслітерації у перехідному періоді від радянського документообігу, прізвище заявника перенесено з російської мови « ОСОБА_5 » в українську як « ОСОБА_5 ». Після видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності в Бюро технічної інвентаризації та на підставі відомостей БТІ встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2511 від 12 липня 1995 року, зареєстроване КП ЧООБТІ 20 липня 1995 року за № 1688 на ім`я ОСОБА_6 . При цьому відомості в технічний паспорт на будинковолодіння АДРЕСА_1 в графі ПІБ власника зазначено: ОСОБА_2 (російською мовою).

В зв`язку з тим, що заявник не в змозі в позасудовому порядку встановити ці обставини та внести зміни до правовстановлюючих документів, заявник звернувся до суду із вказаною заявою.

В судове засідання заявник не з`явився надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явились, натомість надіслали до суду заяви про розгляд справи без їх участі.

У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників процесу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалося.

Суд вивчивши матеріали справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що згідно з посвідкою про народження серії НОМЕР_1 від 02 серпня 1939 року складеного російською мовою « ОСОБА_2 », народився ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с.10).

З копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого 19 червня 2002 року Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області, вбачається, що заявник народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сміла Черкаської області, його прізвище українською мовою записано як « ОСОБА_7 », російською « ОСОБА_5 » (а.с.8).

Відповідно до копії картки платника податків вбачається, що 15 вересня 1996 року ОСОБА_1 присвоєно РНОКПП НОМЕР_3 (а.с.8).

17 листопада 1983 року ОСОБА_3 було складено заповідальне розпорядження (заповіт) в інтересах заявника та 12 липня 1995 року Смілянською державною нотаріальною конторою заявнику було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в якому прізвище, ім`я та по батькові заявника (спадкоємця) вказано як « ОСОБА_4 » (а.с.9).

Після видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_1 зареєстрував своє право власності в Бюро технічної інвентаризації та на підставі відомостей БТІ встановлено, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 2511 від 12 липня 1995 року, зареєстроване КП ЧООБТІ 20 липня 1995 року за № 1688 на ім`я ОСОБА_6 . При цьому відомості в технічний паспорт на будинковолодіння АДРЕСА_1 в графі ПІБ власника зазначено: ОСОБА_2 (російською мовою) (а.с.11, 13-15).

Такі розбіжності при написані персональних даних в документах, створили заявнику перешкоди у здійсненні своїх прав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно положень ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України).

За змістом п.6 ч.1, ч.2 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За правовими позиціями Верховного Суду щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу.

Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище якої, зазначені в документі, не збігаються з прізвищем цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.

Правовстановлюючий документ - документ, який підтверджує права особи, зокрема, права власності на майно (державний акт на право власності на земельну ділянку, договір дарування, договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності тощо). Суд може встановлювати також факти належності особі інших правовстановлюючих документів, наприклад: архівної довідки про трудову діяльність на підприємстві та розмір оплати праці, довідки про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, трудової книжки, заповіту, страхового свідоцтва, ощадної книжки тощо.

Сукупність зазначеного, а саме співпадання прізвища та імені та співзвучність по-батькові заявника, зазначеного у дипломі та трудовій книжці, із даними, зазначеними у паспорті та свідоцтві про народження, а також повне співпадання дати і місця народження, отриманої освіти, оригіналів документів у заявника, підтверджує той факт, що досліджений судом диплом дійсно належить заявнику.

Таким чином, встановлення факту, про який просить заявник, згідно із законом породжує для нього юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, в даному випадку реалізація своїх пенсійних прав.

В даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий нотаріальною конторою, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових прав, які належать йому відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Оскільки в позасудовому порядку заявник позбавлена можливості встановити наведений факт, а встановлення цього факту має для нього юридичне значення, суд вважає за можливе задовольнити її заяву в повному обсязі.

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

На підставі наведеного, керуючись п. 6 ч. 1 ст. 315, ст. 4, 10, 247, 264, 265, 273, 293, 315, 317 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Смілянська державна нотаріальна контора, Смілянська міська рада про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину № 2511 від 12 липня 1995 року на будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення (з дня складання повного тексту).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: Ю. В. Крива