ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1351/24 Справа № 193/1148/23 Суддя у 1-й інстанції - Томинець О.В. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Тимченко О.О.

сторони

позивач АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УНІВЕРСАЛ БАНК"

відповідач- ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу позивача АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УНІВЕРСАЛ БАНК" на рішення Софіївський районний суд Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 року, ухваленого суддею Томинцем О.В. в смт. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, повний текст судового рішення складено 24 жовтня 2023 року,

УСТАНОВИВ

У липні 2023 року АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначив, що АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» запустило новий проект monobank, в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні карти monobank. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом Банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга переведення витрат у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. Умови і правила обслуговування в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг опубліковані на офіційному сайті Банку та постійно доступні для ознайомлення за посиланням https://www/monobank.ua/terms. Кредит надається у формі поновлюваного кредитного ліміту / кредитної лінії, який може бути використаний для отримання готівкових грошових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари чи послуги.

11.07.2020 ОСОБА_1 звернулася до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 11.07.2020, яка разом з Умовами, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту, складають договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву, відповідач підтвердила, що ознайомилася та отримала примірники у мобільному додатку вищезазначених документів, що складають договір та зобов`язується виконувати його умови.

АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі, видавши відповідачу розрахункову картку № НОМЕР_1 із встановленим на ній кредитним лімітом 70 000 грн., надавши можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, визначених договором, в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, з підстав неналежного виконанням відповідачем кредитних зобов`язань у порядку та строки, визначені умовами договору про надання банківських послуг «Monobank», прострочення виконання відповідачем зобов`язань зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором склало понад 90 днів, у зв`язку з чим, на підставі положень п.п.5.17 п.5 розділу ІІ Умов, відбулося істотне порушення клієнтом зобов`язань, вся заборгованість стала простроченою. Банк направив позичальникові пуш-повідомлення у мобільному додатку про істотне порушення умов договору та необхідність погашення суми заборгованості. Однак відповідач повідомлення проігнорувала та не вчинила жодних дій, направлених на погашення боргу, у зв`язку з чим, відповідно до п.п.4.18, 4.19 розділу ІІ Умов, кредит став у формі «на вимогу».

Станом на 25.04.2023 року розмір заборгованості за кредитним договором складає 90 865,05 грн. та включає загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», у зв`язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість у вищевказаному розмірі та понесені позивачем судовий збір під час звернення до суду з цим позовом.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 позовні вимоги Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволені частково.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.07.2020, яка станом на 25.04.2023 складає у розмірі 54 645 (п`ятдесят чотири тисячі шістсот сорок п`ять) гривень 74 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати на оплату судового збору у сумі 1 614 (одна тисяча шістсот чотирнадцять) гривень 16 коп.

У задовленні решти частини позовних вимог відмовлено.

Позивач АТ "УНІВЕРСАЛ БАНК", будучи незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити заявлені Банком вимоги.

При цьому, скаржник зазначає, що судом під час судового розгляду справи не було досліджено механізм отримання банківських послуг проекту Monobank, а також процедуру ознайомлення Споживача з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту, у зв`язку з чим суд дійшов передчасного висновку, що відповідач не був ознайомлений з Умовами, правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту.

Зазначає, що відповідач здійснив отримання банківських послуг проекту Monobank, шляхом верифікації очно на точці видачі картки.

Наголошує на тому, що з метою отримання банківських послуг проекту Monobank, Клієнт здійснює наступні кроки: завантажує на свій мобільний телефон пристрій застосунок Monobank; ознайомлюється з актуальними Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту; зазначає мобільний номер телефону на який буде направлено ОТР - пароль, введення якого є підтвердженням факту ознайомлення з Умовами і правилами обслуговування рахунків фізичних осіб, Тарифами, Таблицею розрахунку вартості кредиту, Паспортом споживчого кредиту; завантажує сканкопії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, з метою попередньої ідентифікації. Звертає увагу на те, що мобільний за стосунок не переходить на наступний етап реєстрації без ознайомлення Клієнта з актуальними Умовами і Правилами. Далі відбувається верифікація Клієнта співробітником Банку т і сторони підписують Анкету-заяву.

Скаржник зазначає, що 11.07.2020 відповідач повідомила про свою згоду з умовами надання банківських послуг, які надає позивач за Договором про надання банківських послуг Monobank, на підтвердження чого у мобільному додатку відповідачем було введено ОТР пароль, надісланий Банком на мобільний номер телефону відповідача.

Позивач вказує, що в Анкеті-заяві зазначено, що Клієнт просить відкрити поточний рахунок у гривні на його ім`я та встановити кредитний ліміт на вказану суму у мобільному додатку. У підписаній Анкеті-заяві відповідач визнала, що електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях (п.6 Анкети-заяви), що свідчить про укладення між сторонами у встановлений законом спосіб Договору, в тому числі погодження сторонами Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставлення ними електронного цифрового підпису.

Позивач вважає безпідставними посилання суду першої інстанції на недоведеність Банком, що саме ці Умови і правила розумів відповідач та ознайомився з ними і погодився з ними, оскільки вони не ґрунтуються на приписах Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач зазначає, що відповідач не надав своєчасно Банкк грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, іншими витратами, відповідно до умов Договору (прострочення сягнуло понад 90 днів), тобто відбулося істотне порушення Клієнтом зобов`язань, у зв`язку з чим вся заборгованість за кредитом стала простроченою і Банк направив позичальнику повідомлення «пуш» та про необхідність погасити суму заборгованості.

Вказує, що загальний розмір заборгованості відповідача перед Банком, станом на 25,04.2023 становить 90 865,05 грн., що є залишком заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до виписки про рух коштів, баланс на кінець періоду складає (мінус) 20 865,05 грн., тобто сума заборгованості складає 90 865,05 грн. і ця заборгованість складається з повністю використаного відповідачем кредитного ліміту та суми овердрафту (мінусу по картці), яка становить 20 865,05 грн.

Окрім того, скаржник наголошує на тому, що правові висновки, викладені у постанові ВП ВС від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17 не можуть бути застосовані у даній справі, з огляду на відсутність подібності між цими справами.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні скарги та залишити без змін оскаржуване судове рішення.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 11 липня 2020 року ОСОБА_1 дистанційно звернулася до Банку, з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим цього ж дня підписала Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг (а.с.15).

Позичальниця в п.6 Анкети-заяви зазначила що вона просить вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний/електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, як відкриті або будуть відкриті мені в банку.

Зазначила, що засвідчує генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у мобільному додатку з метою засвідчення моїх даних згідно з договором. Також я визнаю, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та паперових носіях. Я підтверджую, що всі наступні правочини (у тому числі підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися мною та/або банком з використанням електронного цифрового підпису.

Усе листування щодо цього договору просила здійснювати через мобільний додаток або через інші дистанційні канали, відповідно до умов договору.

У Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця Заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилась та погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення.

Відповідно до п. п. 4.3, 4.8.1 п. 4 розділу 1 Умов обслуговування рахунків фізичної особи, операції, здійснені з використанням коду доступу до додатка, визнаються вчиненими клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків, прямо передбачених законодавством України. Клієнт може скористатися послугами банку через мобільний додаток та інші канали обслуговування в Інтернет для отримання інформації та здійснення операцій.

Згідно положень п. 5.9 п. 5 розділу 2 Умов, на суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками, зазначеними у тарифах. Також процентна ставка за Кредитом на місяць, наступний за звітним, вказується Банком у мобільному додатку.

Клієнт зобов`язаний щомісяця сплачувати щомісячний мінімальний платіж в розмірі та в термін, що зазначені в мобільному додатку. При несплаті щомісячного мінімального платежу клієнт повинен сплатити штраф за несплату щомісячного мінімального платежу згідно з Тарифами. Банк розглядає будь-який надісланий платіж клієнта як визнання клієнтом даного штрафу в розмірі платежу, що надійшов, але не більше суми штрафу, визначеного Тарифами (п.5.11 Умов).

Так, згідно з Тарифами банку, пільговий період за карткою Monobank встановлюється до 62 днів (діє з моменту виникнення заборгованості до кінця календарного місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, при умові її погашення в повному обсязі); пільгова відсоткова ставка 0,00001%; розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами 5% від заборгованості (не менше 100 грн., але не більше залишку заборгованості); базова відсоткова ставка 3,2% на місяць на залишок заборгованості; збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості 6,4% на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості).

Пунктом 5.15 розділу 2 Умов визначено, що у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених у тарифах, що діють на дату нарахування. Відсотки нараховуються від суми загальної заборгованості за кожен день прострочення замість базової процентної ставки, зазначеної в Тарифах.

Відповідно до п. 5.16 розділу 2 Умов у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою (істотне порушення клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт сплачує штраф у розмірі згідно з Тарифами, але не більше 50% від суми одержаного клієнтом кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування кредитом у розмірі 0,00001 % річних.

У випадку настання істотного порушення клієнтом зобов`язань банк не пізніше наступного робочого дня у Мобільному додатку направляє клієнту повідомлення про відповідне порушення із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення та строку, протягом якого вони мають бути здійснені. (п. 5.17 Умов).

Відповідно до умов анкети-заяви банк відкрив позичальнику ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка НОМЕР_1 та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту 15 000 (а.с.15).

Як видно з довідки банку, за вищевказаною банківською карткою позичальниці ОСОБА_1 11.07.2020 (09:38) було встановлю кредитний ліміт 15 000 грн., 11.07.2020 (12:31) 10 500 грн., 15.11.2020 25 000 грн., 20.02.2021 50 000 грн. та 08.07.2021 70 000 грн.(а.с. 100)

З наданого розрахунку заборгованості (а.с.9-14) та деталізовану виписку про рух коштів по картковому рахунку відповідачки (а.с.78-98). вбачається, що відповідачка актив використовувала надану їй платіжну картку з встановленим на ній кредитним лімітом з якою вона, як знімала кошти готівкою чи оплачувала за придбання послуг чи товарів, так і вносила кошти в рахунок погашення заборгованості.

Суд першої інстанції частково задовольняючи озовні вимоги Банку, виходив з того, що, наявні у матеріалах справи Умови і правила надання банківських послуг ОСОБА_1 не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін.

Підписана відповідачем Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг (а.с.15), містить лише її анкетні дані та контактну інформацію, та не містить жодних даних про умови кредитування та обрання нею певної банківської послуги.

Позивач зазначав, що факт ознайомлення відповідача з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту підтверджується тим, що на підставі Анкети-заяви відповідач висловила свою згоду з вищевказаними документами в електронному вигляді у мобільному застосунку «monobank» шляхом застосування електронного цифрового підпису.

Разом з тим, п.6.3 розділу 6 Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» визначено, що підписані клієнтом та/або банком документи, що пов`язані з укладеними правочинами, зберігаються банком в електронному вигляді та надсилаються в Мобільному додатку клієнта, а також їх копії можуть бути надані банком на паперовому носії на запит клієнта, під час одержання однією із сторін електронного документа формується підтвердження із зазначенням дати та часу такого одержання.

У матеріалах справи відсутнє підтвердження із зазначенням дати та часу одержання відповідачем у електронному вигляді Умов обслуговування рахунків фізичних осіб в АТ «Універсал Банк», Паспорту споживчого кредиту «картка Monobank», та Тарифів, їх підписання відповідачкою відповідно до ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що відповідача була ознайомлена саме з наданими позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог Умовами та Тарифами.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що вказані Правила та умови кредитування не є складовою кредитного договору від 11.07.2020, укладеного шляхом підписання Анкети-заяви, що заявлена сума заборгованості за тілом кредиту є необґрунтованою, а стягненню підлягає різниця між заявленою банком сумою заборгованості за кредитом та сумою нарахованих банком відсотків, які були погашені за рахунок кредитних коштів та коштів внесених позичальницею на погашення кредиту, що становить 54 645,74 грн. (90 865,05 36 219,31).

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та повністю погоджується з доводами сторони позивача, викладеними ів апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій (ч. 5 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частин 1, 2, 3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції вказаним положенням закону в повній мірі не відповідає.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно положень статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі.

З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19.

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» передбачено договір про надання фінансових послуг (включно, мікропозики) укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/ або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Закон України від 03.09.2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

У статті 3 цього Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.3 ст.11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч.5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із ч.6 ст.11 Закону України №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами ч. 8 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на наведені у позові обґрунтування позивача про те, що особливістю проекту monobank є укладення договорів в електронній формі відповідно до розміщених на сайті банку Умов обслуговування рахунків фізичної особи та здійснення банківського обслуговування дистанційно без відділень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 11.07.2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого Банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами і правилами обслуговування фізичних осіб в АТ «Універсал Банк» при наданні банківських послуг щодо карткових рахунків, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився з таким договором, який було надано йому для ознайомлення.

У пункті 6 зазначено «Прошу вважати наведений зразок мого власноручного підпису або його аналоги (у тому числі мій електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкриті або будуть відкриті мені в Банку.

Отже, у справі, що розглядається предметом розгляду є правовідносини сторін, що склалися у зв`язку з укладенням кредитного договору, однією із форм якого є онлайн кредит, тобто позика оформлена через мережу Інтернет.

Наведене свідчить про належне укладення 11.07.2020 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 кредитного договору, в тому числі погодження Умов обслуговування рахунків фізичної особи з додатками, шляхом проставляння електронного цифрового підпису сторін, умови якого позивачем були виконані. Відповідач свої зобов`язанні за цим договором щодо повернення кредитних коштів не виконала.

Аналогічна правова позиція сформована у ряді постанов Верховного Суду. Так, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20.

За розрахунком заборгованості, станом на 25.04.2023 року у відповідача утворилася заборгованість в розмірі 90 865,05 грн., яка складається із 90 865,05 грн. загальний залишок заборгованоств за наданим кредитом (тілом кредиту), заборгованість за пенею 0,00 грн.; заборгованість за порушення грошового зобов`язання 0 грн.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України).

За змістом статті 1056-1ЦКУкраїни, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, надавши відповідачу грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковому рахунку, Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі.

Ураховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, згідно ст.526, 1054 ЦК України з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» підлягає стягненню вказана заборгованість за кредитним договором від 11.07.2020 року на загальну суму 90 865,05 грн. Розрахунок заборгованості, наданий позивачем, відповідає умовам, передбаченим в анкеті-заяві та Паспорті споживчого кредиту, Тарифам та Умовам, а також сумам, отриманим відповідачем та відображеним у виписці про рух коштів по рахунку

З огляду на те, що суд помилково дійшов висновку часткове задоволення позову, тому рішення суду слід скасувати та ухвалити у справі нове судове рішення про повне задоволення заявлених Банком позовних вимог.

У своєму відзиві, який відповідач підтримала і у судовому засіданні під час розгляду справи, остання просила суд першої інстанції розстрочити виконання рішення, в зв`язку з перебуванням у важкому матеріальному становищі.

Суд першої інстанції, враховуючи майновий стан заявника, яка не працює та не має можливості працювати через перебування на її утриманні малолітньої дитини сина ОСОБА_2 , 2017 р.н., якого виховує сама (батько зазначений за вказівкою матері у відповідності до вимог ст. 135 СК України) та спроможність ним відвідувати дитячий садок чи школу у м. Дніпрі, які працюють дистанційно через уведений воєнний стан та реальну загрозу ракетних обстрілів цих закладів ворожими окупаційними військами, вважав можливим розстрочити виконання судового рішення із зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 на протязі 12 місяців щомісячно здійснювати часткове погашення заборгованості у розмірі 4 553,81 грн. до 01 числа кожного місяця, встановивши останнім днем погашення боргу в повному обсязі 20.10.2024.

Відповідно до ч.1 ст.435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Відповідно до п.2 ч.4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан.

Згідно ч.5 ст. 435 ЦПК України, розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Колегія суддів з урахуванням майнового стану відповідача яка не працює та не має можливості працювати через перебування на її утриманні малолітньої дитини сина ОСОБА_2 , 2017 р.н., якого виховує сама та спроможність ним відвідувати дитячий садок чи школу у м. Дніпрі, які працюють дистанційно через уведений воєнний стан та реальну загрозу ракетних обстрілів цих закладів ворожими окупаційними військами, вважає можливим розстрочити виконання судового рішення із зобов`язанням відповідача ОСОБА_1 на протязі 12 місяців щомісячно здійснювати часткове погашення заборгованості у розмірі 7 572,09 грн. до 01 числа кожного місяця, встановивши останнім днем погашення боргу в повному обсязі 14.03.2025.

Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати з судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, за подання позову позивач згідно з платіжним дорученням сплатив судовий збір у розмірі 2684грн. (а.с.1), а за подачу апеляційної скарги 4026 грн. (а.с.122- зворот).

Зважаючи, що судом апеляційної інстанції задоволено позовні вимоги в повному обсязі, на користь позивача слід стягнути з відповідача судовий збір в загальному розмірі за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій у розмірі 6710 грн.

Керуючись ст.ст. 367,368, 374, 376, 381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити.

Рішення Софіївський районний суд Дніпропетровської області від 20 жовтня 2023 рокув частині часткового задоволення позовних вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення про повне задоволення позову.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг «Monobank» від 11.07.2020, яка станом на 25.04.2023 складає 90 865,05 грн. (дев`яносто тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 05 коп.

Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в загальному розмірі 6710 грн. (шість тисяч сімсот десять) гривень

Розстрочити виконання рішення суду про стягнення заборгованості в розмірі 90 865,05 грн. строком на 12 місяців шляхом сплати рівними платежами до 01 числа кожного місяця по 7 572,09 грн., встановивши останнім днем погашення боргу в повному обсязі 14 березня 2025 року.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 березня 2023 року.

Головуючий:

Судді: