Провадження №: 4-с/755/15/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"07" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Гончарука В.П.,

за участю секретаря: Гриценка О.І.

за участі представника скаржника ОСОБА_1

представника стягувача Подольського А.Ю.

розглянувши у судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерного товариства «Сенс Банк» на дії державного виконавця, суд

В С Т А Н О В И В :

Скаржник ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до суду на дії Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса) та відповідно до вимог просив суд:

Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у м.Одесі південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса) зняти арешт із всього нерухомого майна ОСОБА_2 накладеного згідно до постанови ВП НОМЕР_1 виданої 19.10.2015 р. в межах справи №755/30236/14-ц;

Зобов`язати Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса) зняти арешт із всього нерухомого майна ОСОБА_2 , накладеного згідно постанови ВП НОМЕР_4.

Вимого скаржника обгрунтовані тим, що на виконанні Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) перебувало виконавче провадження відкрите на підставі виконавчих листів № 755/30236/14-ц, виданих Дніпровським районним судом м.Києва на підставі рішення постійно діючого третейського суду за позовом АТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

На час звернення до суду з даною скаргою виконавче провадження, що було відкрито на підставі вказаних виконавчих листів було завершено, а згодом було й знищене по закінченню строку зберігання, але при закритті державний виконавець не скасував обтяження, що були застосовані до скаржника під час здійснення виконавчих дій.

Як убачається з відповіді Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса), що матеріали виконавчого провадження після закриття були скеровані до Центрального ВДВС у м. Миколаїв ПМУМЮ ( м.Миколаїв), але у відкритті виконавчого провадження даним органом було відмовлено та матеріали виконавчого провадження були скеровані назад до Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса) та в послідуючому даним органом не була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та як наслідок будь - яких виконавчих дій по вказаному виконавчому провадженню здійснено не було.

З врахуванням викладеного скаржник просить задовольнити його скаргу з обставин викладених в його скарзі.

В судовому засіданні представник скаржника наполягав на задоволені скарги з вище викладених обставин, а також обґрунтовуючи свою позицію посиланням на практику ВС, зазначаючи при цьому, що стягувачем задоволені вимоги шляхом звернення стягнення на майно скаржника, що перебували в іпотеці.

Представник стягувача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення скарги, обгрутовуючи свою позицію тим, що скаржником не вірно обрано спосіб захисту своїх інтересів, та скаржнику необхідно звертатися за захистом своїх іентересів в позовному провадженні.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи дійшов наступного, що що відповідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як убачається з матеріалів справи, що в провадженні Приморського відділу державної виконавчої служби у м.Одесі південного міжрегіонального управління юстиції ( м.Одеса),перебувало виконавче провадження НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №755/30236/14-ц виданого 24.12.2014 р. Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 240, 6 грн. та виконавче провадження НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №755/30236/14-ц виданого 24.12.2014 р. Дніпровським районним судом м.Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» боргу в розмірі 893 707,94 грн.

По вказаним виконавчим провадженням завершені виконавчі дії 24.05.2016 р. на підставі п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та дані виконавчі провадженні передані до архіву де були знищені 7 червня 2017 року.

Ч.1 п.10. ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», що діяв станом на 24.05.2016 р . передбачено, що Виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

8 липня 2016 р. державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Миколаїв ПМУМЮ ( м.Миколаїв) було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчих проваджень НОМЕР_2, НОМЕР_3 за виконавчим листом № 755/30236/14-ц, виданим Дніпровським районним судом м.Києва, керуючись п.4, ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження»

Як убачається з матеріалів справи, що в послідуючому виконавче провадження було знищене за закінченням строку зберігання.

Відповіджно до відомостей з Державного Реєстру речових прав відділ «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» вбачається, що міститься запис про обтяження 11659730 дата та час державної реєстрації 20.10.2015 р. постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер ВП НОМЕР_1, виданий 19.10.2015 р., видавник : ОСОБА_3 , Приморський відділ державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції , Одеська обл.

Скаржником було направлена відповідна заява до органу виконавчої служби про скасування арешту нерухомого майна, але арешт скасовано не було у зв`язку зі знищенням виконавчого провадження.

Разом з тим, слід зазначити, що повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, визначених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент винесення постанови не містило обов`язку виконавця скасовувати арешт з майна боржника.

Однак, виходячи зі змісту п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», судам роз`яснено, що вимоги сторони виконавчого провадження про зняття арешту з майна розглядаються не у позовному провадженні, а як оскарження рішення державного виконавця в процесуальному порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, оскільки є процесуальною дією державного виконавця.

Аналогічної позиції притримується Верховний Суд, зокрема, у постанові від 28.10.2020 року (справа № 204/2494/20), в якій зазначено, що повернення державним виконавцем своєю постановою виконавчого документу стягувану не змінює характеру правовідносин та вимоги боржника про скасування арешту майна не можуть розглядатися у позовному провадженні, оскільки у такому випадку позивач одночасно має бути й відповідачем, так як його майно арештовано державним виконавцем і він є боржником за виконавчим провадженням, що є неможливим відповідно до вимог ст. ст. 42, 48, 175, 447 ЦПК України.

Боржник у виконавчому провадженні не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України (постанова Верховного Суду від 24.05.2021 року у справі № 712/12136/18).

Так, відповідно до ст.ст. 447-449 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21.04.1999 року (в редакції, чинній станом на день винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу) у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі, якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до пункту 4.10.2. Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, в редакції, чинній на момент прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови, - якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем був накладений арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження (окрім випадків направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби), повернення виконавчого документа стягувачу або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадової особи), який його видав, державний виконавець зазначає про скасування арешту, накладеного на майно боржника.

З аналізу вказаних норм законодавства слідує логічний висновок про те, що повернення виконавчого листа стягувачу є однією із форм закінчення виконавчого провадження, що у розумінні вимог вказаного Закону передбачає зняття арешту та скасування вжитих раніше заходів примусового виконання рішення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що не зняття виконавцем арешту з майна боржника у виконавчому провадженні при поверненні виконавчого документа стягувачеві є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби і порушене право заявника підлягає захисту.

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, виконавче провадження, в межах якого подано дано скаргу знищено, що унеможливлює держвиконавця на вчинення дій щодо скасування відповідного арешту майна боржника.

А тому, з урахуванням наведеного вище та приймаючи до уваги вимоги чинного законодавства щодо необхідності застосування судом єфективного способу захисту та поновлення прав сторони заявника, суд приходить до висновку про скасування оскаржуваної постанови про арешт майна боржника.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП№ НОМЕР_1, виданої 19.10.2015 Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 25395907; та ВП№ НОМЕР_4, виданої 16.10.2015 Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 25405421.

З урахування викладеного вище суд приходить до висновку про часткове задоволення поданої скарги.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 268, 263-264, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією про проведення виконавчих дій, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Скаргу ОСОБА_2 , за участі заінтересованих осіб: Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Акціонерного товариства «Сенс Банк» на дії державного виконавця - задовольнити частково.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП№ НОМЕР_1, виданої 19.10.2015 Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень , індексний номер 25395907.

Скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, серія та номер: ВП№ НОМЕР_4, виданої 16.10.2015 Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, Одеська обл., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 25405421.

Ухвала суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала , якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 13.02.2024 р.

Суддя: