Справа № 463/2146/24
Провадження № 2-н/463/718/24
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

13 березня 2024 року суддя Личаківського районного суду м.Львова Грицко Р.Р., вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей,

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_1 звернулася до Личаківського районного суду м.Львова із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину з моменту подання заяви до суду і до досягнення повноліття кожної дитини.

Вивчивши матеріали заяви, приходжу до висновку, що слід відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Згідно зі ст.162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Правила загальної підсудності визначені у статті 27 ЦПК України, відповідно до якої позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як вбачається з матеріалів заяви, заявник звертається із заявою про видачу судового наказу за місцем свого проживання.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментів, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

У відповідності до ч.5 ст.165 ЦПК України у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 489368 від 12.03.2024 року, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є: АДРЕСА_1 , що належить до території Шевченківського району м.Львова.

Згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру № 489364 від 12.03.2024 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 25.04.2016 року по 26.06.2023 року був зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , що належить до території Шевченківського району м.Львова.

Як вбачається із змісту заяви про видачу судового наказу, заявник зазначає, що вона зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , а боржник ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , проте підтверджуючих документів суду не надано.

Таким чином, заява не підсудна Личаківському районному суду м.Львова, як за зареєстрованим місцем проживання заявника, так і за місцем проживання боржника.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Згідно з ч.2 ст.165 ЦПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

У зв`язку із наведеним, вважаю, що слід відмовити заявнику у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання дітей.

Керуючись ст.ст.27, 28, 165, ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Львівського апеляційного суду.

Суддя Грицко Р.Р.