КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/824/3960/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів, відповідно до якого просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовано тим, що судовим наказом з нього стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини його доходу з 08 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

В позові вказано, що після видачі судового наказу у позивача змінився сімейний стан: він одружився та ІНФОРМАЦІЯ_2 у нього народилась ще одна дитина - ОСОБА_5 , яку він також має обов`язком утримувати. Крім того, його дружина на даний час не працює, у зв`язку з народженням дитини, тому на нього також покладений обов`язок її утримувати до досягнення дитиною трьох років. ОСОБА_1 вказав, що чинним законодавством встановлений розмір аліментів на двох дітей 1/3 частина доходу платника аліментів, тобто на одну дитину припадає 1/6 частина. Враховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, яку мотивовано тим, що у позивача по справі після видачі судового наказу народилась ще одна дитина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що свідчить про зміну сімейного та матеріального стану. Крім того, апелянт звертає увагу, що й дружина позивача на даний момент перебуває у відпустці по догляду за дитиною, а тому також потребує утримання позивача.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення без врахування рівності дітей та рівного їх правового захисту. Так, в апеляційній скарзі наголошено, що в порядку наказного провадження передбачено можливість стягнення аліментів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки доходів платника аліментів. Таким чином, апелянт вважає, що допускається одночасне стягнення аліментів на двох дітей у розмірі по 1/6 частині доходу на кожну дитину (1/3 на двох).

Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просив змінити рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року в частині визначення розміру частки від доходу, яка підлягає до стягнення на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 1/5 на 1/6 частину заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і досягнення дитиною повноліття.

26 лютого 2024 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_3 - ОСОБА_6 , відповідно до якого зазначено, що апелянтом було надано до суду першої інстанції виключно докази зміни його сімейного стану, проте не було надано належних та допустимих доказів зміни його матеріального становища, а тому відсутні правові підстави для задоволення поданої апеляційної скарги ОСОБА_1 . Наголошено, що факт народження у платника аліментів дитини від іншого шлюбу без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального становища, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Враховуючи вищевикладене, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні поданої апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області віл 09 червня 2023 року у цивільній справі №369/8655/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9-10).

Встановлено, що 18 жовтня 2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 зареєстровано шлюб у Солом`янському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), що підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 18 жовтня 2022 року (а.с.11).

З матеріалів справи також вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача по справі ОСОБА_1 та його теперішньої дружини ОСОБА_7 народилась донька - ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 липня 2023 року (а.с.12).

Відомості про перебування дружини позивача у відпустці по вагітності та пологам, по догляду за дитиною до досягнення трьох років в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів, мотивував своє рішення тим, що звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 зазначив, що має ще одну малолітню дитину, надавши суду відповідні докази, а тому суд дійшов висновку про зміну матеріального становища позивача та наявність підстав для задоволення позовних вимог частково. Суд першої інстанції також вказав, що сам по собі факт народження дитини не надає права на значне зменшення розміру аліментів (з частини на 1/6). Оскільки позивач не надав доказів перебування дружини у відпустці по догляду, не обґрунтував саме таке зменшення, тому суд дійшов висновку про зменшення розміру аліментів до 1/5 частини з часу прийняття судового рішення та до повноліття дитини. Посилання відповідача, що позивач не спілкується з дитиною, і так сплачує мінімальний розмір аліментів, сплати відбуваються не регулярно, суд до уваги не взяв, оскільки у разі не сплати аліментів позивачка має право звернутись за примусовим виконанням судового рішення, або/та з позовом про стягнення пені за порушення строків сплати аліментів.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Частиною 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до положень ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно та/або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.

Матеріалами справи підтверджено, що у позивача та відповідача у справі є спільна дитина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Подаючи апеляційну скаргу ОСОБА_1 посилається на те, що в нього змінився сімейний стан, а саме народилась ще одна дитина від іншого шлюбу - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому просить змінити розмір аліментів з на 1/6 частку від заробітку (доходу). Отже, у нього на утриманні перебувають двоє дітей та дружина.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що матеріальне становище позивача змінилося у зв`язку з народженням у другому шлюбі доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що на підставі положень статті 192 СК України є підставою для зміни розміру аліментів.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується та вважає, що суд дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог в частині зміни матеріального становища позивача у зв`язку із народженням другої дитини.

Встановлено, що у другому шлюбі у ОСОБА_1 народилася донька ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 06 липня 2023 року.

Зазначена обставина відповідно до положень статті 192 СК України є самостійною підставою для зміни розміру аліментів. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Проте, ухвалюючи судове рішення про зміну розміру аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/5 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції неправильно визначив частку, яка підлягає до стягнення з позивача на утримання дитини.

Так, суд першої інстанції не врахував, що відповідно до положень ч.5 ст.183 СК України передбачено, що той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Апеляційний суд, враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають задоволенню, а саме зменшенню з 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_1 до 1/6 частки його доходів (тобто по 1/3 частки від заробітку платника аліментів на кожну дитину).

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі №727/1599/22.

Відповідно до положень статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до положень частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 грудня 2023 року змінити в частини розміру аліментів, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме з 1/5 на 1/6 частки заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 04 грудня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Постанова складена 13 березня 2024 року.

Судді :

______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв