ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/1544/23 Номер провадження 22-ц/814/889/24Головуючий у 1-й інстанції Колотієвський О.О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Чумак О.В.,

суддів Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року, ухвалене суддею Колотієвським О.О., у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради, Кременчуцького району Полтавської області; ОСОБА_2 - про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и в:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою провстановлення факту, що має юридичне значення.

Заява обґрунтована тим, що заявник перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 16 жовтня 2021 року. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_3 . Від попереднього шлюбу його дружина ОСОБА_2 з колишнім чоловіком ОСОБА_4 має двох доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з народженням спільної дитини ОСОБА_3 його дружина ОСОБА_2 перебуває у декретній відпустці, а тому він самостійно утримує сім`ю, у вигляді надання коштів на покриття всіх потреб малолітніх дітей, в тому числі повністю утримує дітей дружини від попереднього шлюбу, забезпечує як фінансово так і приймає участь в їх розвитку, постійно спілкується та проводить час разом.

Заявником зазначено, він призваний до лав Збройних Сил України та на даний час перебуває на військовій службі. Примусово з нього аліменти не стягуються, боргів не має.

Встановлення факту перебування дітей на його утриманні необхідно для розповсюдження на них соціальних пільг, гарантій та компенсацій, наданих Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З урахуванням вказаного просив суд ухвалити рішення, яким встановити факт перебування на утриманні у ОСОБА_1 , неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради, Кременчуцького району Полтавської області; ОСОБА_2 - про встановлення факту, що має юридичне значення задоволено.

Встановлено факт перебування на утриманні у ОСОБА_1 , неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

24.10.2023 до Полтавського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 , в якій представник Військової частини НОМЕР_1 офіцер юридичної групи капітан юстиції Руденко В.Б. посилається на те, що оскаржуваним рішенням суду вирішено питання про інтереси та обов`язки Військової частини НОМЕР_1 , оскільки заявник ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині в умовах воєнного стану.

Зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, не врахував обставини оголошення з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, що призвело до мобілізації частини населення України та з 21.04.2022 ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на підставі мобілізаційного розпорядження і до цього часу проходить військову службу у вказаній частині.

Суд першої інстанції не перевірив відомості перебування заявника на військовій службі, з огляду на характер поданої ним заяви про встановлення факту, та не залучив Військову частину НОМЕР_1 до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи.

Також суд застосував до правовідносин закон, якого не існує, а саме «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Не погоджується з висновками суду про те, що заявник утримує дітей від попереднього шлюбу його дружини ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , фінансово їх забезпечує, бере участь у їх вихованні, розвитку, спілкується з ними, родина має статус багатодітної сім`ї.

Вказує, що суд безпідставно застосував до правовідносин положення глави 15 Сімейного кодексу України, якою встановлено обов`язки батьків утримувати їх дітей та його виконання, тоді як ОСОБА_8 не є батьком малолітніх дітей від попереднього шлюбу його дружини. При цьому суд проігнорував приписи ст. 121 СК України.

Обов`язок вітчима, мачухи утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, встановлено у главі 22 Сімейного кодексу України, зокрема у ст. 268 ч.1 СК України.

Зазначає, що ОСОБА_4 як батько малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_2 перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням суду, сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, згідно судового наказу від 27.12.2019 р. , виданого Крюківським райсудом м. Кременчука, який перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС. Отже ОСОБА_4 виконує обов`язок по утриманню своїх малолітніх дітей.

Тоді як суд першої інстанції безпідставно встановив факт перебування на утриманні у ОСОБА_1 , неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апелянт вважає, що оскаржуваним рішенням заявник намагається ухилитися від військової служби, про що також свідчить звернення ОСОБА_2 до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , яке в подальшому закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову. Крім цього ОСОБА_1 звертався до іншого суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, щодо перебування на утриманні двох дітей. Рішенням суду від 14.06.2023 у справі № 399/288/23 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 . У відповідному державному реєстрі опублікована вступна і резолютивна частини такого рішення. Аналогічна заява була подана до Кременчуцького районного суду Полтавської області (справа № 536/1544/23).

З наведених підстав просить скасувати вказане рішення суду та закрити провадження у справі.

Також апелянт вважає, що існують підстави для постановлення окремих ухвал стосовно адвоката Більди В. та головуючого судді, який ухвалив оскаржуване рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи не надходив.

Заявник ОСОБА_1 , заінтересовані особи Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином відповідно до ст. 128 ч. 6, ч.8 п.1, 2 ЦПК України.

Клопотань про відкладення розгляду справи від них не надходило.

Відповідно до ст. 372 ч.2 ЦПК України неявка вказаних учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта ОСОБА_9 , який приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції власними технічними засобами поза межами приміщення суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню, з огляду на таке.

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно ст. 374 ч.1 п.2 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ч.1 п.3,4 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції встановив, що з 16 жовтня 2021 року ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 , виданим 16.10.2021 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), копія якого міститься у справі (а.с. 27).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 26).

Від попереднього шлюбу з ОСОБА_4 дружина заявника ОСОБА_2 має двох доньок: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 , виданим Крюківським відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 , виданим Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області (а.с. 24,25).

Родина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 має статус багатодітної сім`ї, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_6 , виданого Департаментом у справах сімей та дітей Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, відповідно до якого вони мають на утриманні трьох дітей: ОСОБА_5 , 2013 р.н., ОСОБА_6 , 2016 р.н., ОСОБА_3 , 2021 р.н. (а.с. 13-15).

Як встановив місцевий суд, у зв`язку з народженням спільної дитини ОСОБА_3 дружина заявника ОСОБА_2 перебуває у декретній відпустці. Діти проживають разом з заявником, який самостійно утримує сім`ю та надає кошти на покриття всіх потреб малолітніх дітей, в тому числі повністю утримує дітей дружини від попереднього шлюбу ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , яких забезпечує фінансово, приймає участь в їх розвитку, вони постійно спілкуються та проводять час разом, проживають разом.

Відповідно до наданого виконавчим комітетом Кам`янопотоківської сільської ради витягу про зареєстрованих у житловому будинку осіб №841 від 18.07.2023, ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 з 21.06.2023 зареєстровані у будинку АДРЕСА_1 (а.с. 28-31).

17.04.2023 р. за зверненням ОСОБА_2 практикуючим психологом ОСОБА_10 проведено психологічне обстеження соціально-емоційної сфери середньої доньки ОСОБА_5 та надано психологічне заключення, згідно якого дівчинка називає ОСОБА_1 «тато дя ОСОБА_11 », сумує за тим, що «тато дя ОСОБА_11 » не може бути поряд. Згадує, як в минулому їм було класно з ним. «Тато дя ОСОБА_11 », коли йшов на війну подарував Вероніці свій комп`ютер, щоб вона вчилася, а недавно, по телефону пообіцяв вислати гроші, щоб мама замінила телефон дитині і був «нормальний Інтернетзв`язок з села, щоб можна було робити уроки». Жодних спогадів про рідного батька, окрім невеличкої фрази, що він їх вигнав з оселі, де вони жили з ним раніше.

Відповідно до психологічного заключення практикуючого психолога ОСОБА_10 від 17.04.2023 р., за проведенням психологічного обстеження ОСОБА_6 , при особистому спілкуванні вона багато розповідає про бабусю ( ОСОБА_12 , мати ОСОБА_2 ), про сестер та про «тата дя ОСОБА_13 », який зараз захищає їх з мамою та країну. Дівчинка з нетерпінням чекає його повернення додому. Із захватом розповідає про те, що буде, коли він повернеться. Впевнено називає його татом ( ОСОБА_1 ). При цьому жодного разу не пригадала свого рідного батька, а на запитання про нього просто відмовчувалась (а.с. 32-38).

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив із того, що заявник виконує обов`язок, встановлений законодавцем щодо утримання дітей в грошовій і натуральній формі; неповнолітні діти ОСОБА_6 та ОСОБА_5 перебувають на утриманні ОСОБА_1 , а встановлення вказаного факту може породити юридичні наслідки.

Колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 7 ст. 19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту.

Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки та від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і їх встановлення в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку.

Звертаючись до суду першої інстанції з вказаною заявою, ОСОБА_1 послався на те, що встановлення факту перебування у нього на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , необхідне для розповсюдження на них соціальних пільг, гарантій та компенсацій, наданих Законом України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Проте Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», на який посилався заявник при зверненні до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні дітей дружини від попереднього шлюбу, в національному законодавстві не існує.

Натомість Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантовано військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та врегульовано відносини у цій галузі.

Однак суд першої інстанції, задовольняючи заяву ОСОБА_1 , на вказане уваги не звернув.

Крім того, як зазначив в апеляційній скарзі представник апелянта Військової частини НОМЕР_1 , та вбачається з наданих до апеляційної скарги документів, заявник ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку та наказом Командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.04.2022 №8 за мобілізаційним розпорядженням призваний по мобілізації відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» та з 21.04.2022 зарахований до списків особового складу, на всі види забезпечення, призначений на посаду механіка-водія механізованого відділення механізованого взводу механізованої роти механізованого батальйону, та вважається таким, що з 21.04.2022 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою (а.с. 72, 77-81).

22.09.2023 ОСОБА_1 подано рапорт про звільнення з військової служби на підставі абз.13 пп. «г» п.2 ч.4 ст. 26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку з перебування на утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років, до якого на підтвердження вказаної обставини ним було додано рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.08.2023 у справі №536/1544/23, яке посвідчує факт перебування на утриманні неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с 73).

Тоді як суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував обставини оголошення з 24.02.2022 в Україні воєнного стану, що призвело до мобілізації частини населення України та з 21.04.2022 ОСОБА_7 зарахований до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 на підставі мобілізаційного розпорядження і до цього часу проходить військову службу у вказаній частині. Не перевірив відомості перебування заявника на військовій службі, з огляду на характер поданої ним заяви про встановлення факту, та не залучив Військову частину НОМЕР_1 до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи.

Також колегія суддів апеляційного суду не погоджується з висновками про те, що заявник утримує дітей від попереднього шлюбу його дружини ОСОБА_2 з ОСОБА_4 , повністю фінансово їх забезпечує, бере участь у їх вихованні, розвитку, спілкується з ними.

При ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції застосував до правовідносин положення глави 15 Сімейного кодексу України, якою встановлено обов`язки батьків утримувати їх дітей та його виконання, тоді як ОСОБА_1 не є батьком малолітніх дітей від попереднього шлюбу його дружини ОСОБА_14 та ОСОБА_4 .

При цьому районний суд проігнорував приписи ст. 121 СК України, якою встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Обов`язок вітчима, мачухи утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, встановлено у главі 22 Сімейного кодексу України, зокрема у ст. 268 ч.1 СК України, якою передбачено, що мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Як убачається з наданих до апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 документів, 27.12.2019 Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99,100).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.07.2023 закрито провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав у зв`язку з відмовою позивача від позову (а.с. 101-103).

Отже ОСОБА_4 як батько малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з яким ОСОБА_2 перебувала у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 06.04.2020 р. у справі № 537/816/20, що набрало законної сили, сплачує на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей згідно судового наказу від 27.12.2019 р., виданого Крюківським райсудом м. Кременчука, який перебував на примусовому виконанні у відділі ДВС (а.с. 108). Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_4 виконує обов`язок по утриманню своїх малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 .

Також, вирішуючи питання щодо встановлення факту перебування малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на утриманні ОСОБА_1 суд безпідставно не залучив до участі в справі батька дітей ОСОБА_4 . Тоді як вирішення питання щодо утримання його дітей безпосередньо впливають на його права та обов`язки.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про задоволення заяви та безпідставно встановив факт перебування на утриманні у ОСОБА_1 , неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апелянт у поданій апеляційній скарзі просить закрити провадження у даній справі, посилаючись на те, що ОСОБА_1 звертався до Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, за участі заінтересованих осіб ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_15 , Онуфріївська селищна рада, щодо перебування на утриманні двох дітей. До апеляційної скарги надав вступну і резолютивну частини рішення суду від 14.06.2023 у справі № 399/288/23, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 (а.с. 105-106).

Відповідно до ст. 255 ч.1 п. 3 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Разом з тим повний текст вказаного судового рішення відсутній та апелянтом суду апеляційної інстанції не надано. Отже встановити підстави звернення ОСОБА_1 з вказаною заявою неможливо. Крім того, заінтересованими особами у вказаній справі, окрім ОСОБА_2 , є Онуфріївська селищна рада. Тоді як у заяві ОСОБА_1 , яка перебувала на розгляді в Кременчуцькому районному суді у цій справі № 536/1544/23, та рішення в якій наразі оскаржено в апеляційному порядку, заінтересованими особами, крім ОСОБА_2 , є Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Отже підстав для закриття провадження у цій справі не вбачається.

За таких обставин, апеляційна скарга Військової частини НОМЕР_1 підлягає частковому задоволенню, рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради, Кременчуцького району Полтавської області; ОСОБА_2 - про встановлення факту, що має юридичне значення.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що існують підстави для постановлення окремої ухвали стосовно адвоката Більди В.В., який, на думку апелянта, допустив зловживання процесуальними правами та Правила адвокатської етики, подавши повторно заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, за наявності рішення іншого суду за аналогічною заявою.

Також апелянт, посилаючись на ч. 10 ст. 262 ЦПК України, вважає, що існують підстави для постановлення окремої ухвали щодо головуючого судді, який ухвалив оскаржуване рішення.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України, суд апеляційної інстанції у випадках і в порядку, встановлених статтею 262 цього Кодексу, може постановити окрему ухвалу.

За змістом положень ст. 262 ЦПК України, суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором.

Суд вищої інстанції може постановити окрему ухвалу в разі допущення судом нижчої інстанції порушення норм матеріального або процесуального права, незалежно від того, чи є такі порушення підставою для скасування або зміни судового рішення. Такі самі повноваження має Велика Палата Верховного Суду щодо питань передачі справ на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Апеляційним судом при апеляційному розгляді цієї справи не встановлено таких порушень законодавства з боку суду першої інстанції, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали відносно головуючого судді у цій справі при її розгляді. Як і не встановлено підстав зловживання адвокатом Більдою В.В. процесуальними правами, чи таких обставин, за яких може бути постановлена окрема ухвала відносно вказаного адвоката.

Отже колегія суддів апеляційного суду не вбачає підстав для постановлення окремих ухвал щодо адвоката Більди В.В. та головуючого судді Колотієвського О.О.

Апелянт поніс витрати зі сплати судового збору за апеляційну скаргу у сумі 805,20 грн.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи наведені положення закону, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 367, 374 ч. 1 п. 2, статтею 376 ч. 1 п. п. З, 4, статтями 382-384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 серпня 2023 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Кременчуцької міської ради, Кременчуцького району Полтавської області; ОСОБА_2 - про встановлення факту, що має юридичне значення, - відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 12.03.2024.

Головуючий суддя О.В.Чумак

Судді Ю.В.Дряниця

Л.І.Пилипчук