Справа № 523/1492/24
Провадження №2/523/2287/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"13" березня 2024 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.

за участю секретаря - Славинського А.Ю.

представника позивача - адвоката Артьомової Т.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, в поряду загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому посилаючись на п.2 ч.1 ст.164 СК України просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачка ОСОБА_2 з часу фактичного припинення шлюбних відносин, а саме з 2018р. покинула сина з батьком, та після цього вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, не турбується про нього, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по утриманню та вихованню. Дитина постійно проживає разом з позивачем, перебуває на повному його утриманні. Вважає, що позбавлення батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 30.01.2024р. провадження у справі було відкрито та призначений розгляд справи в загальному позовну провадженню. Було зобов`язано орган опіки та піклування надати суду висновок на розв`язання спору.

13.02.2024р. до суду надійшов висновок органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради.

Ухвалою суду від 19.02.2024р. підготовче судове засідання було закрито та призначений розгляд справи за участю сторін.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Артьомова Т.К. пред`явлені позовні вимоги підтримали, просять задовольнити.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась без поважних не те причин. Про час та місце розгляду справи направлялось повідомлення належним чином. Згідно поштового повідомлення, адресат за місцем своєї реєстрації відсутня, що вказує на вручення судової повістки належним чином (п.4 ч.8 ст.128 ЦПК).

Представник органу опіки та піклування у судовому засіданні підтримала висновок та вважала за доцільне позбавлення відповідачки батьківських прав.

За згодою позивача та його представника, в зв`язку з неявкою у судове засідання відповідачки, ненадання відзиву на позовну заяву, розгляд справи проведений в заочному порядку на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача та його представника, представника органу опіки та піклування, допитавши свідків, опитавши малолітнього ОСОБА_3 , дослідивши письмові доказі по справі, дійшов наступного висновку.

Судом встановлені наступні факти та відповідні до них правовідносини.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 12 серпня 2014року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу у подружжя народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09 грудня 2021р. у справі №523/14219/21 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний.

Також вказаним рішенням суду було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком, ОСОБА_1 .

З часу розірвання шлюбу сторони проживають окремо один від одного, малолітній син, ОСОБА_3 проживає разом з батьком, ОСОБА_1 та перебуває на повному його утриманні.

За твердженням позивача відповідачка до розірвання шлюбу між ними, а саме з 2018року покинила сім`ю та з того часу жодного разу не цікавилася сином, не намагалася з ними спілкуватися, матеріально не допомагала.

Відповідно з довідкою, наданою Одеським ліцеєм № 44 Одеської міської ради від 22 січня 2024року №01-20/71 малолітній ОСОБА_3 є учнем 3-А класу.

Згідно з характеристикою, наданою Одеським ліцеєм № 44 Одеської міської ради малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 навчається в зазначеному закладі з вересня 2021 року та позитивно характеризується. Вихованням хлопчика займається лише батько, який належним чином виконує батьківські обов`язки. Контролює стан навчання, батьківські збори відвідує постійно. Виявляє зацікавленість у навчанні сина, підтримує постійний контакт з класним керівником. Дитина завжди охайна, чиста, зібрана, гігієнічні норми сформовані.

Відповідно до інформації КНП «Дитяча міська поліклініка № 2» Одеської міської ради від 24.01.2024 № 58 малолітній ОСОБА_3 перебуває під спостереженням в КНП «ДМП№2» ОМР з 26.07.2018. Декларація про вибір лікаря укладена з педіатром ОСОБА_5 . Щеплення згідно календаря профілактичних щеплень. Дозволи на щеплення з 2021 року підписані батьком дитини.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 є фізичною особою - підприємцем з 14.07.2023 року. Види економічної діяльності: вантажний автомобільний транспорт, надання послуг перевезення речей.

Згідно з договором перевезення вантажів автомобільним транспортом від 14.07.2023р. ОСОБА_1 є перевізником вантажу для ТОВ «Салтівський м`ясо комбінат».

Відповідно до характеристики наданої ТОВ «Салтівський м`ясо комбінат» ФОП ОСОБА_1 у процесі співпраці зарекомендував себе як відповідальний та дисциплінований партнер. За характером спокійний та врівноважений, жодної скарги від клієнтів відповідної сфери обслуговування не надходило, тільки позитивні відгуки. Завжди ретельно виконує взяті на себе зобов`язання та гарантує високу якість своєї роботи.

Спеціалістами органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради 08 лютого 2024р. було обстежено умови проживання родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Під час обстеження з`ясовано, що за адресою реєстрації ведуться ремонтні роботи і родина тимчасово проживає в орендованому будинку. Батьком створено необхідні умови для проживання та повноцінного розвитку дитини. У дитини є окрема кімната: ліжко, шафа, стіл для навчання, комп`ютер, канцелярські приладдя, в наявності одяг та взуття по сезону відповідно віку. В бесіді з спеціалістом органу опіки та піклування малолітній ОСОБА_3 повідомив, що мати давно не бачив, не спілкується з нею, подарунків від неї не отримує.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Пересипської районної адміністрації Одеської міської ради від 09 лютого 2024р. № 01-05-8/184вх, орган опіки вважає доцільно позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , який є хрещеним батька малолітнього ОСОБА_3 , показав, що приблизно з 2017-2018р. ОСОБА_2 залишила ОСОБА_1 з їх сином ОСОБА_3 та з того часу не займається вихованням дитини. З того часу вона жодного разу не приходила до сина, його вихованням не займалася, з ними не спілкувалася, матеріальної допомоги не надавала. Вихованням сина займається ОСОБА_1 .

Свідок ОСОБА_9 , в судовому засіданні зазначив, що у 2018р. він почав проживати в буд. АДРЕСА_2 де і познайомився з ОСОБА_1 та його сином ОСОБА_3 . З ОСОБА_2 він не знайомий та жодного разу її не бачив. Свідок підтвердив, що вихованням ОСОБА_3 займається ОСОБА_1 .

Опитаний в судовому засіданні малолітній ОСОБА_3 зазначив, що він давно не бачив свою мати. Він постійно проживає з батьком, який займається його вихованням.

В даній ситуації суд звертає увагу, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України», пункт 49 рішення у справі «Хант проти України»).

Тобто, в даному випадку вирішення питання про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.

Крім того, відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В силу статті 9 Конституції України Конвенція є частиною національного законодавства і закріплює мінімальні гарантії в галузі прав людини, які можуть бути розширені в національному законодавстві, яке в свою чергу в силу взятих на себе Україною зобов`язань не може суперечити положенням Конвенції (стаття 19 Закону України «Про міжнародні договори» від 29 червня 2004 року № 1906-ІV, стаття 27 Віденської конвенції про право міжнародних договорів).

Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в право відповідачки на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.

З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав малолітньої дитини не розлучатися з матір`ю і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Отже, статтею 8 Конвенції гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.

Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення статті 8 Конвенції, якщо воно здійснене «згіно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (пункт 50 рішення Європейського Суду у справі «Хант проти України»).

Досліджуючи питання чи «передбачено втручання у право відповідачки законом» суд враховує, що процедура, підстави та правові наслідки позбавлення батьківських прав передбачені нормами СК (статті 164-167).

Зокрема, відповідно до п.2 ч.1 статті 164 СК батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тому, для суду є беззаперечним те, що втручання у право відповідачки має законні підстави, які є чинними протягом періоду, який розглядається.

Щодо відповідності втручання цілям передбаченим в пункті 2 статті 8 Конвенції то слід зазначити, що право відповідача «цілям», про які йдеться в пункті 2 статті 8 Конвенції (інтереси національної та громадської безпеки; економічний добробут країни; запобігання заворушенням чи злочинам; захист здоров`я чи моралі, захист прав і свобод інших осіб) суд знаходить, що таке втручання спрямоване на захист «прав і свобод» малолітньої дитини і, відповідно, воно має законну мету у значенні пункту 2 статті 8.

Визначаючи, чи був захід по втручанню у права відповідачки, «необхідним в демократичному суспільстві» суд, беручи до уваги справу в цілому, буде розглядати підстави, наведені для виправдання застосованого заходу, на предмет їх відповідності та обґрунтованості відповідно до пункту 2 статті 8 Конвенції. Беззаперечно, що аналіз того, що має найкраще задовольняти інтереси дитини, є дуже важливим у таких справах (пункт 53 згадуваного вище рішення у справі «Хант проти України).

Так, відповідачці, як матері малолітнього сина в провину ставиться ухилення від виконання своїх обов`язків по його вихованню, що є правовою підставою для позбавлення батьківських прав (п.2 ч.1 ст.164 СК).

Дане поняття є «оціночним» і підлягає дослідженню в кожному конкретному випадку з урахуванням цілої сукупності чинників і факторів.

Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

На думку суду врахування обставин, які підпадають під визначення дій особи, як «ухилення від виконання батьківських обов`язків» не вичерпуються наведеним вище переліком і підлягають розширеному тлумаченню залежно від особливостей кожної конкретної ситуації.

Згідно до обставин даної справи суд підкреслює, що матеріалами справи підтверджується, що відповідачка ОСОБА_2 з часу фактичного припинення шлюбних відносин з ОСОБА_1 , а саме з 2018р. не приймає участі у виховному процесі свого сина, не піклується про фізичний і духовний його розвиток, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не намагається спілкуватися, у тому числі й за допомогою телефонного зв`язку тощо. Тобто, ОСОБА_2 фактично самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків.

Наведене в своїй сукупності на думку суду свідчить про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків. Фактично, ОСОБА_2 виховання сина поклала на батька дитини - ОСОБА_1 .

В даній конкретній ситуації судом враховується, що з іншої сторони держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункт 52 згаданого вище рішення Європейського Суду у справі «Савіни проти України»).

Але реалізація таких обов`язків держави також вимагає від відповідачки активних дій, які б свідчили про її бажання скористатись такою допомогою держави. Проте, в даній справі відповідачка жодного разу не звернулася до уповноважених органів держави з метою захисту прав свого сина, сприянні їй будь-яким чином реалізувати свої батьківські обов`язки. Відповідачка самоусунилася від свого обов`язку по вихованню сина. Таке твердження знаходить своє підтвердження у рішення суду за яким місце проживання малолітнього ОСОБА_3 було визначено разом з батьком. При цьому ОСОБА_2 , яка приймала участь в розгляді справи, визнавала необхідність передачі сина для його подальшого виховання ОСОБА_1 .

Суд звертає увагу, що взаємовідносини між хлопчиком та його матір`ю склались таким чином, що він останні шість років проживає разом з батьком, а тому в даній ситуації судом будуть враховані «інтереси дитини» в широкому розумінні на поняття сім`ї (стаття 5 Конвенції про права дитини).

Зокрема, в даному випадку позбавлення батьківських прав не призведе до відібрання хлопчика у матері, оскільки він з нею не проживає протягом тривалого часу, так само даний захід не виключає можливість побачення матері зі своїм сином.

Тобто, позбавлення батьківських прав відповідачки фактично не змінить тривалу існуючу ситуацію між нею та сином.

Окремо суд наголошує, що застосовуваний захід не є виключно безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169).

Отже, зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання сина відповідачкою, свідомого нехтування нею своїми обов`язками і не бажанням виконувати їх, що є підставою для позбавлення батьківських прав.

Таким чином, в даній конкретній ситуації існують виключні обставини, за яких відповідачка може бути позбавлена батьківських прав, що не суперечить статті 9 Конвенції про права дитини, статті 8 Конвенції (див. наприклад пункт 59 рішення Європейського Суду у справі «Ньяоре проти Франції»), і в такому випадку судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включала в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню її інтересів (Пункт 1 статті 3)).

На підставі викладеного суд дійшов висновку про доведеність позову та достатність підстав для його задоволення.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судові витрати, які складаються з сплаченого судового збору в розмірі 1211,20грн.

Керуючись ст. ст. ст.12,13,76,141,259, 263-265,268, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1211,20грн.

Відповідно до частини шостої статті 164 СК України, копію рішення суду в частині позбавлення батьківських прав, після набрання законної сили, надіслати до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Відомості про сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , рнокпп: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , рнокпп: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Пересипська районна адміністрація Одеської міської ради, , м. Одеса, проспект Добровольського, буд.106.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем та/або третьою особою в Одеський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 13 березня 2024р.

Суддя