КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 373/1511/23

номер провадження №22-ц/824/3945/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянуву порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2023 року /суддя Опанасюк І.О./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про припинення стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся з вказаним позовом до суду і просив припинити стягнення з нього на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлені судовим наказом Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року по цивільній справі №373/287/22, починаючи з 23 лютого 2022 року.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2023 року позов задоволено. Звільнено ОСОБА_2 від сплати аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлених судовим наказом Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 року по цивільній справі №373/287/22, та припинено їх стягнення починаючи з 23 лютого 2022 року./а.с. 86-89/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просила рішення скасувати, відмовивши у задоволенні позовних вимог.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилалась на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що відсутні підстави для припинення стягнення аліментів, зокрема, судом не встановлено обставин, що мати дитини не витрачає отримувані кошти від аліментів на дитину, а також, що дитина проживає виключно з позивачем - батьком дитини. Вказувала, що позивач станом на 15 серпня 2023 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 71273,18 грн, рішення щодо сплати аліментів не виконує. Вказувала, що сторони дійсно проживають разом, однак не однією сім`єю, не ведуть спільний бюджет і господарство. Це не заперечувалось жодною зі сторін. Отже, позивач не посилався, а суд першої інстанції не встановив, що син почав проживати виключно з батьком після ухвалення судового наказу про стягнення аліментів. Вищевикладені обставини справи свідчать про те, що з моменту ухвалення судового наказу Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 травня 2022 р. у цивільній справі №373/287/22 і до тепер, у сторін жодним чином не змінились сімейні обставини, стан здоров`я або майновий стан, щоб створились правові підстави для припинення стягнення аліментів відповідно до норм ст. 273 ЦПК України та ст. 273 СК України. Також вказувала, що Постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2023 у задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, ОСОБА_2 відмовлено і вказано на відсутність доказів, що «син проживає з батьком і перебуває на його утриманні» (абзац 9 на аркуші 5 у постанові). Нових доказів на спростування висновків постанови Київського апеляційного суду від сторони позивача в цій справі не надано. Позов обґрунтовано тими самими обставинами і доказами, які уже оцінювались у вищевказаній постанові. Натомість, сторона позивача замість процедури касаційного оскарження постанови суду апеляційної інстанції або перегляду за нововиявленими обставинами фактично здійснила це в позовному провадженні в цій справі, чим фактично нівелювала принцип обов`язковості судового рішення.

Представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що доводи апеляційної скарги ніяким чином не спростовують висновки суду першої інстанції. Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 проживає в будинку разом із батьком і матір`ю. При цьому батько - позивач у справі, як і матір (відповідач) опікується дитиною та виконує батьківські обов`язки. Обставина проживання дитини разом із батьком і матір`ю встановлена в судовому засіданні та сторонами не оспорюється. Дитина весь час проживає з матір`ю і батьком та перебуває на їх спільному утриманні. Сімейним законодавством визначено, що підставою для звернення до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів має той із батьків з яким проживає дитина, отже, визначальним фактором є саме місце проживання дитини. У ОСОБА_1 , у контексті положень ч. 3 ст. 181 та ч. 5 ст. 183 СК України, на момент звернення до суду і на сьогоднішній день не виникало право вимоги до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, обов`язковість якого, передбачена ч. 2 ст. 160 ЦПК України. Відповідач шляхом надання суду 23 лютого 2022 року, при зверненні із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, документів а саме акту та довідки, які містять неправдиві відомості, щодо проживання її самої з дитиною по АДРЕСА_1 та перебуванні дитини тільки на її утриманні, зімітувала наявність у неї цього права. Що призвело до прийняття відповідного рішення у наказному провадженні. Твердження апелянта, що суд нібито встановив, що дитина проживає виключно з батьком не відповідає дійсності. Суд констатував, що дитина проживає з обома батьками. Сам позивач зазначав у позовній заяві, що утримання дитини здійснює і мати і він. Отже, у ОСОБА_2 відсутній обов`язок давати колишній дружині - матері дитини кошти на утримання дитини, якщо дитина проживає і з ним і з матір`ю. Він сам особисто зі своєї сторони здійснює утримання дитини, а мати зі своєї. Сторони дійсно розлучені, не проживають однією сім`єю, не ведуть спільний бюджет. Але це ніяким чином не впливає на те, що спільна дитина сторін проживає з обома батьками як член сім`ї.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження, серії НОМЕР_1 , виданого 19 січня 2010 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Переяслав - Хмельницького міськрайонного управління юстиції, ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 . Батьками дитини є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 5).

Рішенням Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2011 року шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у Переяслав - Хмельницькому відділі РАЦС, актовий запис №228 - розірвано (а.с. 18).

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини та 05.05.2022 Переяслав - Хмельницьким міськрайонним судом Київської області ухвалено судовий наказ, яким з ОСОБА_2 вирішено стягнути на користь ОСОБА_1 аліменти на дитину - ОСОБА_3 у розмірі частини його заробітків щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 21).

На підставі зазначеного вище судового наказу було відкрите виконавче провадження №70209238, та державним виконавцем винесена постанова про арешт коштів боржника (а.с.25,26).

ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню і ухвалою Переяслав - Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 23.03.2023 визнано судовий наказ від 05.05.2022 у справі №373/287/22 таким, що не підлягає виконанню у частині стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_3 за період з 23.02.2022 по 03.11.2022 (а.с. 37-38).

Зазначена ухвала суду від 23.03.2023 була оскаржена в апеляційному порядку та постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2023 рішення суду першої інстанції скасоване і ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Підставою для скасування ухвали суду стало те, що позивач невірно обрав спосіб захисту своїх прав. Колегія суддів вказала, що припинення обов`язку зі сплати аліментів визначено законодавчо (ст.ст. 273, 367-271 СК України), при цьому слід звертатись до суду із позовом про звільнення від обов`язку щодо сплати аліментів, або ж звертатись до суду про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду із позовом про припинення стягнення аліментів ОСОБА_2 додав акт обстеження умов проживання складений 09.02.2023 спеціалістом служби у справах дітей та сім`ї та фахівцем центру соціальних служб Переяславської міської ради з якого вбачається, що ОСОБА_5 постійно проживає з батьками (сторонами в справі). Зі сторони обох батьків видно турботу щодо забезпечення дитини необхідним для навчання, відпочинку а також продуктами харчування і одягом. На відпочинок дитина їздить з кожним з батьків окремо. До школи дитину возить батько, а їжу готує мама. Однак, батьки між собою конфліктують і атмосфера в родині - напружена (а.с. 28-29).

Депутатом Переяславської міської ради Чеботар Т.В. 17.02.2023 складено акт обстеження житлово побутових умов №135 яким встановлено що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживають у будинку за адресою АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Будинок належить ОСОБА_1 . Про дитину піклуються і матеріально забезпечують обидва з батьків (а.с.30).

В той же час, з інформації про виконання батьківських обов`язків від 28.08.2023 №298 складеної класним керівником, директором та практичним психологом ліцею де навчається ОСОБА_5 вбачається, що батько дитини не бере участі у шкільних зборах і не цікавиться його шкільним життям. Цими питаннями опікується матір дитини - ОСОБА_1 (а.с. 71).

Згідно розрахунку заборгованості по стягненню аліментів з ОСОБА_2 , заборгованість станом на 01 серпня 2023 року становить 71273,18 грн. (а.с. 72-73).

Також, позивачем додано до позову акти обстеження житлово - побутових умов №70 від 10.02.2022 складений депутатом Переяславської міської ради Потапенко Р.М. та довідку про склад сім`ї ОСОБА_1 №63, з яких вбачається що відповідач проживає із дитиною ( ОСОБА_5 ) який повністю перебуває на її утриманні (а.с.7,8).

Відповідач наполягає, що зміст зазначених вище документів не відповідає дійсності, а акт №70 та довідка №63 складені зі слів відповідачки. Ці документи були додані до заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з нього аліментів і стали, підставою для його винесення.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції вірно керувався нормами ч. 1, 2 ст. 141 СК України про те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 цього Кодексу визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися за виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч. 3 ст.181, ст.183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

За змістом наведених правових норм аліменти присуджуються з метою утримання дитини на користь того з батьків, з ким проживає дитина, і який здійснює утримання цієї дитини.

Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.

Таке тлумачення цієї норми міститься також в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

В даному випадку дитина проживає разом із батьком та матір`ю (сторонами в справі).

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави звільнення від сплати.

В той же час, відповідно до положень ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження.

Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.

Відповідно до Акту обстеження умов проживання 09.02.2023 року, дитина забезпечена умовами проживання, харчування, розвитку, відпочинку обома батьками. /а.с. 28-29/

Відповідно до Акту обстеження житлових умов від 17.02.2023 р. встановлено, що батько ОСОБА_2 приймає участь в утриманні дитини, оплачує репетиторів, танцювальний гурток, купує речі, оплачує відпочинок за кордоном та в Україні. Кишенькові гроші дають обоє батьків. /а.с. 30/

Отже, в ситуації яка досліджується, малолітній ОСОБА_5 проживає в будинку разом із батьком і матір`ю. При цьому батько - позивач у справі, як і матір (відповідач) опікується дитиною та виконує батьківські обов`язки, здійснюють повне утримання сина.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд першої інстанції вірно встановив, що дитина весь час проживає з матір`ю і батьком та перебуває на їх спільному утриманні.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог та звільнення позивача від сплати аліментів на утримання дитини (припинення їх стягнення), оскільки встановлено, що батько на рівні з матір`ю утримує сина.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що обставини з часу призначення аліментів не змінились, апеляційним судом відхиляються з огляду на встановлені обставини справи - те, що батько на рівні з матір`ю утримує та забезпечує сина.

Доказів того, що позивач з сином ведуть виключно окреме господарство, батько не утримує дитину, позивачем не надано.

Натомість в ході розгляду справи судом першої інстанції встановлене протилежне, дитина проживає з обома батьками які її забезпечують, що не спростовано апелянтом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 27 вересня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: