ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/73/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" квітня 2024 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Якусик О.В., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни про забезпечення позову у цивільній справі № 753/15243/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року адвокат Кухаренко О.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому просила визнати за ОСОБА_1 1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36,6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., яка розташована на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вартість якої відповідно до оцінки складає 2 027 692,00 грн.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 грудня 2022 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 березня 2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/15243/22 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10 травня 2023 року.

09 травня 2023 року позивач подала заяву про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивач просить:

(1) у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- 1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36, 6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., розташована на АДРЕСА_2 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00.

(2) у порядку поділу майна, що є спільною сумісною власністю визнати за ОСОБА_2 право власності на:

-1/2 частину майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36, 6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., розташована на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 ;

- 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна - 00.

Ухвалою суду від 08 червня 2023 року вказану заяву позивача прийнято судом до розгляду.

29 лютого 2024 року підготовче провадження у справі № 753/15243/23 закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

28 березня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Сібірцева Олена Сергіївна подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на майнові права на квартиру загальною площею 36,6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., яка розташована на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 28 березня 2024 року заяву передано на розгляд судді Якусику О.В.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускаються як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду./

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 вересня 2019 року у справі № 320/3560/18.

Як встановлено судом, позивач в порядку поділу спільного майна подружжя просить визнати за нею та відповідачем по 1/2 частині майнових прав на однокімнатну квартиру загальною площею 36, 6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., розташовану на АДРЕСА_2 .

Як зазначає представник позивача у поданій заяві, 22 березня 2024 року їй стало відомо про наявність цивільної справи № 753/1324/24 за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру, у якій 04 березня 2024 року суд відмовив у задоволенні позову. Позивачі у справі № 753/1324/24 є батьками відповідача у справі № 753/15243/23 про поділ майна подружжя, предметом цієї цивільної справи є ті ж самі майнові права, що і у справі № 753/15243/23 і ОСОБА_2 визнав позовні вимоги про визнання права власності на майнові права за його батьками, достеменно знаючи, що справа про поділ майна подружжя ще не завершилася, а майнові права є предметом спору у ній.

Представник позивач вказує, що колишній чоловік позивачки, зловживаючи правами та визнаючи позовні вимоги у спорі, ініційованому його батьками і який стосується майнових прав, хоче позбавити свою колишню дружину права власності на частку у спільному майні.

Враховуючи, що існування паралельного спору щодо майнових прав, який виник після початку розгляду справи про поділ майна, був ініційований батьками відповідача, із визнанням позовних вимог відповідачем у першому ж судовому засіданні, незалучення позивача до участі у цій справі, свідчать про намір відповідача перереєструвати спірне майно на третіх осіб, що порушує права позивачки як співвласника. Тому для унеможливлення здійснення незаконних дій щодо майнових прав позивач звернулася із цією заявою про забезпечення позову.

Суд вважає, що через ризик можливого подальшого відчуження спірних майнових прав на користь третіх осіб, або їх обтяження іншим чином, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення її позову та може призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за її позовом без нових звернень до суду.

Наведені у заяві про забезпечення позову факти дають суду підстави припустити наявність наміру відповідача відчужити спірне майно, у відповідача як сторони правочину із забудовником щодо набуття таких прав наявна можливість розпорядитись ними, якщо не вжити заходи забезпечення позову.

З наведених у заяві про забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову у даній справі є взаємопов`язаним зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких вона звернулася до суду. Позивач обґрунтувала наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову спроможне забезпечити ефективний захист її порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів позивача.

Вирішуючи заяву позивача та питання можливості накладення арешту на майнові права, суд виходить з того, що відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є нєспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Згідно з частиною другою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

За змістом статті 3 Закону «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Враховуючи висновки Верховного Суду за результатами розгляду спорів щодо майнових прав, майнові права разом з будь-якими рухомими, нерухомими речами, грошима, цінними паперами є об`єктами цивільного обороту.

Накладення арешту на спірні майнові права до вирішення спору по суті не призведе до обмеження інших прав відповідача, крім права на розпорядження цими правами, він безперешкодно матиме можливість користуватися майном. Натомість такі заходи забезпечення слугуватимуть заходом запобігання можливих порушень прав позивача.

Отже, враховуючи, що позивачем пред`явлено позов про визнання за нею та відповідачем по 1/2 частині майнових прав на квартиру, ймовірне рішення про задоволення позову може мати наслідком зміну власника такого майна, а тому на думку суду заявник довів існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди його правам та інтересам до ухвалення рішення у справі у разі відчуження відповідачем майнових прав, ускладнення захисту прав та інтересів заявника без вжиття таких заходів, та про обґрунтованість доводів заявника про наявність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів щодо забезпечення позову може зробити неможливим чи ускладнити ефективний захист прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства, оцінивши відповідно до вимог статті 89 ЦПК України обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням вказаних вище критеріїв, суд дійшов висновку про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Також, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов висновку про відсутність на цій стадії розгляду справи підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, з огляду на відсутність відомостей щодо можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

Керуючись ст. 149-153, 259, 260, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Сібірцевої Олени Сергіївни про забезпечення позову у цивільній справі № 753/15243/22 задовольнити.

Накласти арешт на майнові права на квартиру загальною площею 36,6 кв.м., жилою площею 17,00 кв.м., яка розташована на 7-му поверсі 25-ти поверхового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягувач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 );

Боржник: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , АДРЕСА_4 ).

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом і підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову - три роки.

Суддя О.В. Якусик